Üdvözlök mindenkit az "Egy helyreállított élet megünneplése" műsorában. Cheri vagyok, a
házigazda. Ma meg fogjuk vizsgálni, mennyire le tud süllyedni egy ember
és pontosan mit kell tennünk, hogy helyreállítsuk józan gondolkodásunkat.
Jöjjenek, csatlakozzanak hozzánk. Ez egy nagyszerű show.
A"Jézushoz vezető út" című könyvben
a második fejezet egy kijelentéssel kezdődik, mely azt mondja:
"Eredetileg nemes erőkkel és egészséges
gondolkodással rendelkezett az ember."
Magamra gondolok és azokra, akiket ismerek,
és azt gondolom: "Mi történt?"
Viccesnek hangzik, de komolyan gondolom.
Mi történt?
Olvastam az újságokat és az ember minden, csak nem egészséges gondolkodású.
Szeretnék a saját helyreállásommal foglalkozni, és próbálok rájönni,
hogyan mennek együtt a helyreállítással az ilyen dolgok.
Nézem a filmeket
és ezek legtöbbször a saját életstílusomról
szólnak, és nem akarom nézni őket,
és az ilyen dolgokat.
Megkérdem Isten imában:
"Istenem, mit nézhetek?"
És Ő azt mondja: "Mindent, ami nem sötét, aminek nem sötét a témája."
És gondolkodom, átkapcsolom a reklámra, és azt mondom:
"Óh, ezt nem nézhetem meg."
És még el sem jutottam a filmhez.
Ennek a shownak a címe: "Jézus nélkül erőtlenek vagyunk."
Arról fogunk beszélni, hogyan
engedhetjük meg Istennek, hogy helyreállítsa józanságunkat, és betöltsön örömmel.
Szeretném bemutatni azokat, akik itt vannak velem.
Itt van Brenda Stoeker, és Brenda, szeretlek téged.
Ma egy kis ideig veled fogunk beszélgetni.
Fred Stoeker.
Segítettél nekem meggyógyulni oly módon, amiről nem is tudsz.
Itt van a lelkész és a felesége, Richard és Annette, Curly.
Isten megáldott általad, és szeretnék elmondani néhány történetet
arról, amikor először találkoztunk.
Pam.
Szeretném elmondani, ahogy elkezdjük ezt a show-t, a "Jézus nélkül erőtlenek vagyunk"
műsort, hogy szeretnék elmondani néhány történetet
és most a saját életem felé fordulok,
szeretnék arról beszélni, honnan jöttem,
és miért gondolom azt, hogy ez a show
a legfontosabb show, amit bemutatunk.
14 és 16 éves drogfüggő szülők gyermekeként születtem,
és otthontalan lettem 13 éves koromban.
Amikor az utcára kerültem 13 évesen,
gondolkodnom kellett azon, hogyan élem túl,
mit eszem, hol lakom.
Az ilyen dolgok nagyon csúnyák voltak.
Néhány annyira csúnya, hogy nem is
szeretnék beszélni róla.
Ha a gyermekeik ott vannak önök mellett most,
ez nem egy nekik való show lesz.
Ez olyan embereknek szól,
akik különböző függőségekkel küszködnek,
olyannak, aki az emberekkel dolgozik ezen
a bolygón.
Mindenkinek, aki ezzel a dologgal küszködik.
Mert meg kell értenünk, mi történik a világban.
Több pénzt költünk a sötét függőségeinkre,
mint az összes szórakozási lehetőségekre, a sportra,
a filmekre, a videojátékokra, és az ilyen dolgokra,
melyekről azt gondoljuk, hogy nagyon sok pénzt költünk.
De több pénzt költünk a sötét függőségeinkre
és az ilyen dolgokra.
Amikor az utcára kerültem, otthontalan lettem.
Amikor 14 éves lettem, hozzászegődtem egy motoros bandához.
Amikor hozzájuk csatlakoztam...
Láttam egy srácot, aki egy Harley Davidson-on jött,
nem volt hol laknom,
az utca nem volt egy biztonságos hely,
aki eddig nevelt, az most börtönbe volt,
nem volt hova mennem.
Azt mondta: "Szeretnél eljönni kempingezni?"
Erre én: "Tényleg?
Milyen jó lenne!?"
Soha nem voltam kempingezni, családom drogfüggő volt, ugye?
Amikor kicsi voltam, az apám
legelőször 3 hónapos koromban kezdett el molesztálni,
azt hiszem, születésemtől fogva molesztálva voltam,
végül anyám kirúgta, amikor 4 éves voltam.
Ő összeköltözött egy kocsmárossal, aki alkoholista volt.
El kell mondanom, hogy azért szerettem őket.
Annak ellenére, hogy ilyenek voltak, mégis ők voltak a családom.
Ez az igazság a gyerekkoromról.
De soha nem mentünk el kempingezni.
A gyámügyesek mindig eljöttek hozzánk
és próbáltak kiköltöztetni az otthonunkból.
Mi nem részesültünk nevelésben,
ahogy a legtöbben.
Tehát amikor valaki azt mondta: "kempingezés!",
én azt válaszoltam: "De jó!"
Abban az időben drogfüggő voltam.
11 évesen kezdtem el kábítószert szedni, hogy túléljem.
Az első alkalommal, amikor valaki drogot adott nekem, 11 éves voltam.
A családom arra kért, hogy hagyjam el az otthonunkat.
Nem akartak ott látni.
Világos volt, hogy nem akartak engem.
Anyám, ahogy mondtam 14 éves volt, amikor megszülettem.
5 gyermeke volt, amikor 21 éves lett.
A ház egy koszfészek volt.
11 évesen kezdtem el drogozni.
Az első drog, amit bevettem egy nyugtató volt.
Nem éreztem, hogy meghalnák.
Azt gondoltam: "Nahát!
Ez nagyon jó!"
Emlékszem, arra gondoltam, hogy ha valami ilyen jó érzést ad,
akkor abból nekem kell még.
És ebben voltam a következő 10 évben.
Amikor azt mondom, hogy "ebben", nagyon sokan...
nem hiszem, hogy megértik.
Nagyon sokszor tapogatózva mentem
végig az utcán.
12 évesen terhes lettem, mert az utcán voltam,
és kihasználtak.
Valaki azt kérdezte: "Ki az apa?"
De én nem tudtam.
13 évesen férjhez mentem,
mielőtt az utcára kerültem volna.
Egy olyan sráchoz mentem hozzá, aki a tengerészetnél szolgált,
és az édesanyja házába vitt engem.
Az anyja természetesen gyűlölt.
Egy 12 éves drogfüggő voltam, és tönkretettem a fia életét.
Azt gondoltam:
"Nem kell tovább itt maradnom, mert felnőtt vagyok,
férjes asszony vagyok."
Amikor kikerültem az utcára,
csatlakoztam egy heroin-függő bandához.
Tehát ekkor állt meg előttem ez a motoros
és azt kérdezte: "Szeretnél eljönni kempingezni?"
Adott kábítószert.
Attól kezdve, hogy elkezdtem drogot fogyasztani,
soha nem voltam tiszta.
Ha visszatekintek az életemre,
ez nagyon fájdalmas.
Csak azt akartam, hogy valaki vigyen ki ebből.
Ellökne-e valaki a vonat elől?
Nem akartam ott lenni.
De amikor mámoros voltam, akkor nem érdekelt.
Tehát elmentünk kempingezni, és kábítószert adott nekem.
Elmentünk a táborhelyre.
Legalább 300 ember volt ott.
Leszálltam a motorról, és azt gondoltam:
"Ez nagyon jó lesz!"
Odamentem az egyik csoporthoz, de ő azt mondta:
"Elnézést, de mondtam olyat, hogy elmehetsz mellőlem?"
Erre én: "Mi? Talán kérdeztelek?"
Elkezdtem nevetni,
erre ő olyan erősen, ahogy csak tudott, arcul csapott.
Nekiestem egy fának, vagyis nekicsapódtam és lerogytam.
Azt gondoltam: "Nem tudom elhinni, hogy ez a srác megütött."
Felugrottam és amilyen erővel tudtam, arcul csaptam.
Én 14 voltam, ő 38.
Kidobó volt egy motoros klubba, és edzett.
Egy nagy srác volt.
Amikor 14 voltam, azt hittem, hogy idősebbnek nézek ki,
jóval idősebbnek.
De 14 évesnek néztem ki, gyermek voltam.
Amikor megütöttem, ő újra megütött engem, nekicsapódtam ugyanannak a fának,
és mindenki elkezdett nevetni.
Az emberek kezdtek körénk gyűlni, és azt mondták:
"Hát ez szórakoztató!"
Mérges voltam.
Azt gondoltam: "Rajtam nevetnek?"
Úgy éreztem, életem minden igazságtalansága feltör bennem.
Amikor arról beszéltem, hogy apám molesztált gyermekkoromban,
volt egy srác, aki az utca másik oldalán lakott, ugyanabba az iskolába járt, mint én,
akinek volt egy külön lakása,
és ott molesztálta a gyerekeket az iskolából.
Voltak olyanok a családomban, akik szexuálisan erőszakoskodók voltak,
akiknek nagyon durva szokásaik voltak.
Amikor van egy molesztált gyerek, az általában vonzza a molesztálókat.
Ezek maguk köré vonják az embereket, mert annyira elesettek.
Akkor még nem tudtam, de a történetem nagyon komoly volt.
Ahogy ott feküdtem, miután megütött,
minden kezdett feltörni bennem és azt gondoltam:
"Ez az ember többet nem fog megütni engem."
Felugrottam és megint megütöttem.
Ő újra megütött és én megint leestem,
és emlékszem, hogy dührohamot kaptam,
szó szerint dührohamot kaptam.
Felugrottam, megütöttem, megkarmoltam,
és ő annyira nevetett, hogy nem tudott megütni.
Arra gondoltam: "Ez rajtam nevet."
Elborult az agyam.
Vissza akart tartani attól, hogy újra megüssem.
Amikor abbahagyta a nevetést és visszanyerte az önuralmát,
olyan keményen megütött, hogy néhány elülső
fogamat kiütötte.
Éreztem, ahogy az arcom megreccsent.
Ott feküdtem, és mindenhol vér folyt.
Próbáltam a nyelvemmel kitapogatni,
hány fogam maradt.
Tudtam, hogy elveszítettem néhány fogamat,
és próbáltam ellenőrizni.
Ahogy ezt tettem, ő odajött és azt mondta:
"Tudod, azt hiszem bátor vagy. Ez tetszik.
Szeretném, ha az asszonyom lennél."
Azt gondoltam: "Ez most a barátságomat kéri?
Ez a srác a barátságomat kéri?"
Igen.
A maga stílusában, de ezt mondta.
Mert ha verést kapok, felállok és megvédem magam.
Azt akarta, hogy legyek a barátnője.
Szeretné valaki kitalálni, mit mondtam?
"Nem, köszönöm." Ezt mondtam.
"Semmiképpen sem!"
Aztán tudósított, hogy ez igazából nem kérdés volt.
Igazából nem is várt választ tőlem.
De az érzéseim azt mondták: "Semmiképpen sem."
De most a tulajdona vagyok.
Ebben az életstílusban a motorok az első helyet foglalják el,
a testvérek, vagy a társak a második helyet,
de a nők csak a harmadik helyet.
De lehet, hogy őket megelőzik a drogok és az ehhez hasonlók.
A nők csak a sor végén állnak.
Most az ő tulajdona vagyok.
Három lányt szedtek fel az utcáról. Én nem tudtam ezt.
Tehát három lányt szedtek fel az utcáról.
Felszedték őket, hogy kihasználják őket.
Ez azt jelenti,
hogy új tagokat avattak,
új motorosokat vettek fel a klubba,
és szükségük volt lányokra az utcáról,
az új tagok felavatásához.
Azért hozták őket, hogy megverjék, vagy bármi mást tehessenek velük.
Tudnák mesélni arról, mit tettek ezekkel a lányokkal.
Én nem tartoztam közéjük, mert úgy kezelt, mint a barátnőjét.
Tehát nem tartoztam közéjük, de láttam
egy 13 éves lányt az első estén, aki meghalt.
Az emberek azt mondják:
"Volt olyasmi
az utcán, amin nem tudtad túltenni magad?"
Hát ez volt az egyik dolog, ami miatt évekig
rémálmaim voltak.
Hallottam, ahogy ez a lány egész nap és egész éjjel
sikoltozik.
Az a 300 ember, akik ott voltak, férfiak és nők,
mindannyian kihasználták ezt a lányt.
Nekik szórakoztató volt. Nem csak megerőszakolták,
hanem meg is verték, és hasonló dolgokat műveltek vele.
Rettenetesen visszaéltek vele és amikor már haldoklott,
a sikoltásai megváltoztak, a hangja más lett.
Elkezdtem sikoltani: "Meg fog halni!"
Soha nem láttam senkit haldoklani, de ez annyira nyilvánvaló volt.
Nyilvánvaló, amikor valaki ilyen hangot ad ki.
Emlékszem, hogy a srác elém állt és azt mondta:
"Fogd be a szád, vagy úgy jársz, mint ő. Komolyan beszélek."
De én nem tudtam elhallgatni, tovább sikoltoztam:
"Meg kell állítanom őket."
De nemsokára elvertek
és a tábor másik részére vittek.
El kellett vinnie onnan, és korán elhagytuk a tábort,
mert nem tudtam abbahagyni.
Borzalmasan felháborított a zaklatás és a bántalmazás, amit láttam.
Első alkalommal kezdtem el a Biblia tanulmányozását, és akkor találkoztam Istennel,
és a különböző műsorokban beszélni fogok erről,
mert ez hihetetlen volt.
Két hetembe telt, hogy elhagyjam ezeket a motorosokat,
hogy megszabaduljak onnan.
Ebben a két hétben olyan erőszakokat láttam,
melyekről jobb, ha nem beszélek,
mert ha elmondom, nem azért, mert nem akarom elmondani,
mert mindenkinek el akarom mondani,
és ennek nem az az oka,
hogy valamit is felszínre szeretnék hozni,
nem azért, mert valakit is meg akarok döbbenteni,
hanem, mint keresztények azt akarom, hogy végül elmondjuk:
"Tudod? Az számít, hogy itt vagyunk.
Ki kell mennünk oda.
Az emberek tönkreteszik magukat.
A bűn annyira eltorzította őket,
hogy vannak olyanok, akik soha nem állnának helyre,
amíg el nem mondjuk nekik, hogy van remény.
Van egy Megváltó, aki azt mondja.
"Én tudom.". Ennek a show-nak az aranyszövege az Ézsaiás 57: 18:
"Mindent tudok rólad.
Ismerem a szennyet, ami körülvesz, de mindenképpen meggyógyítlak."
Ezt mondja Isten.
Ezt mondja ezeknek a motorosoknak.
Ezt mondja nekem,
ennek az otthontalan gyermeknek, aki az utcára került.
Ezt mondja nektek, bármilyen problémátok is lenne.
Ezt mondja nekünk.
Tehát két hétbe telt, hogy megszabaduljak.
Végigmentem mindezeken a dolgokon az utcán.
Attól kezdve kikerültem az utcára a következő néhány évre.
Ennek 23 éves koromban lett vége, amikor találkoztam Jézus Krisztussal,
egy kábítószeresekkel telt házban, az ágyon ültem és próbáltam megölni magam.
Magam alatt voltam. Láttam ezeket az eseteket,
és még rosszabbakat is az évek folyamán.
Az utóbbi néhány évben heroinnal drogoztam magam.
Kábítószert árusítottam.
A rendőrség, akiknek le kellett volna tartóztatniuk kábítószer-árusítás miatt
tulajdonképpen üzleteltek a gyerekekkel,
akikkel elszöktem,
hogy ne tartóztassanak le bennünket.
Láttam sötét dolgokat.
Ha találkoztam egy lelkésszel az utcán,
ez egy még sötétebb szenvedély miatt volt.
Ha találkoztam egy orvossal az utcán,
az egy még sötétebb szenvedély miatt volt.
Találkoztam egy sráccal, aki egyszer szívsebész volt.
Egy házba voltam a kábítószeresekkel, tönkremenve.
Azt mondta, hogy ő orvos,
szívsebész, szívátöltetéseket végzett.
Látni akartam a kezeit, mert azt gondoltam:
"Hú, ez megdöbbentő!"
Emlékszem, hogy hírtelen azt mondtam:
"Orvos vagy? Szívátültetéseket végzel."
Odamentem hozzá és azt mondtam: "Mit csinálsz itt?"
Ő erre: "Hogy érted ezt?"
"Úgy értem, mit csinálsz itt?"
Ő erre: "Hogy érted?"
És a többiek, akikkel együtt voltam,
a többi gyermekprostituált és kábítószeres azt mondta:
"Cheri, hallgass el."
Hogy miért mondták ezt, annak meg volt az oka:
"Ne zavard, ő pénzt hoz ide.
Kijátsszuk ezt a srácot."
És én azt mondta neki: "Mit csinálsz itt?
Van feleséged? Vannak gyerekeid?
Azok, akikkel együtt dolgozol tudják, hogy itt vagy?"
Elkeseredetten akartam, hogy valaki legyen már normális.
Nem őrültségnek hangzik?
Ott ültem és meg akartam ölni magam. Végem volt.
Emlékszem, hogy mindent előkészítettem, nem fájt semmi.
Az első öngyilkossági kísérletem 8 éves koromban volt,
amikor leugrottam egy házról.
Amikor kiszámítottam, hova fogok leugrani 8 évesen,
egy matracot tettem le, hogy amikor leérek, ne sebezzem meg magam.
Tehát nem fáj, néhány dolgot összegyűjtöttem
és készen álltam megölni magam,
de éreztem, mintha Isten bejött volna a szobába.
Valaki azt kérdi:
"Megváltozott a szoba? Világos lett?"
Azt hiszem, igen.
De ha videón visszanéznénk, nem történt semmi.
De éreztem, hogy a Szent Lélek, maga Isten bejött a szobába.
Addig még nem találkoztam Istennel.
A családom nem keresztény.
Isten azt mondta: "Cheri, szeretlek."
Életemben először éreztem magam biztonságban,
szeretve, pedig erre nem volt ok.
Azt mondtam: "Nézz rám."
A fogaim hiányoztak, a hajam borzalmas volt.
Nem tudok semmit.
Műveletlen vagyok.
Nem tudok olvasni sem túl jól.
És Isten azt mondta: "Szeretlek,
és meg akarom mutatni, kit látok, amikor rád nézek."
Ezt a képet adta nekem.
Nem tudom, hogy csinálja, hogy amikor mutat valamit,
mi nem látunk semmit, vagy mindent látunk.
Nem tudom, hogy csinálja ezt a Szent Lélek,
de megmutatja nekem ki vagyok Krisztusban.
És ami vagyok, az az Ő csodálatos gyermeke.
Azt gondoltam: "Nem, nem..."
Tudják, mi érintett meg engem ebben a képben?
Annyira ártatlan voltam.
Azt mondtam: "Soha életemben nem voltam ártatlan."
Attól kezdve, hogy kijöttem anyám méhéből, molesztáltak,
soha nem szerettek.
És Isten azt mondta: "Számomra mindig ilyen voltál,
és ha bízol bennem, állj fel és lépj bele ebbe a képbe."
És megtettem, bíztam benne.
Egy olyan Istenről beszélgetünk, aki azt mondja:
"Nem érdekel, milyen szemét van az életedben.
Vissza szeretném állítani józan gondolkodásodat.
Egy olyan helyre szeretnélek vinni,
ahol szentül megállhatsz a szent Isten jelenléte előtt
az összes szennyeddel."
Ő nem csak hozzám szól,
hanem minden motoroshoz, akik ott voltak azon a hétvégén.
Minden személyhez, akikkel az utcán találkoztam Ő szól,
és azt mondja: "Nem akarom, hogy valaki is elvesszen.
Nem akarom, hogy valaki is meghaljon kapcsolat nélkül.
Életet akarod adni neked."
Tehát maradjanak velünk.
Szeretném bemutatni az egyik barátomat, Fred Stoeker-t,
aki által Isten meg fog áldani minket.
Isten meg fog áldani az által, amit "letesz az asztalra".
Nem menjenek el.
Szeretnénk bemutatni egy csodálatos könyvet, melynek
címe: "Jézushoz vezető út."
Ennek a sorozatnak minden egyes része egy-egy fejezeten alapszik,
megmutatva, hogyan válhatunk keresztényekké
és hogyan győzhetünk a szenvedélyeink felett.
A "Jézushoz vezető út" egy ajándék, ingyenes.
Hívjanak a (618) 627-4651-os számon munkaidőben,
vagy írjanak a P.O. Box 220,
West Frankfurt, Il 62896 címre.
Ismét üdvözlünk mindenkit.
Azt hiszem, a legjobb dolog, amit megtanultam,
amikor keresztény lettem
és elkezdtem tanulmányozni a Bibliát,
az, hogy valaki elmondott nekem egy történetet Mária Magdalénáról,
arról az asszonyról, akit Jézus lábaihoz vonszoltak.
Ő egy prostituált volt, akit rajtakaptak,
és a többi.
Sírtam, mert azt gondoltam, hogy Krisztus ránézett
és szeretettel azt mondta: "Tudod mit?
Menj el és többé ne sebezd meg magad. Ne vétkezz többé."
Valójában nem hiszem,
hogy azt mondta volna: "Ne vétkezz",
hanem inkább: "Ne okozz bajt magadnak. Állj fel, éld az életet."
Aztán elmondták nekem ezt a történetet és én soha nem fogom ezt elfelejteni,
mert azt mondták: "Tudod mit?
Szeretnék elmondani egy történetet
egy fiúról, aki tele volt démonokkal,
habzott a szája, rettenetes volt.
Kövekkel megvagdosta magát.
Megverte az embereket.
Megkötözték láncokkal, de összetörte a láncokat.
Egy temetőben élt."
És ez a személy azt mondta: "Mondtam neked, hogy csúnya volt
a habzó szájával, tele több ezer démonnal?"
Azt gondoltam: "Igen."
Kissé később, nem mondta el, mi történt, hanem azt mondta:
"Mondtam már? Ez az ember nagyon csúnya volt."
Arra gondoltam: "Már mondtad. Tudom, hogy csúnya volt."
Egész idő alatt, míg beszélgettük, arra gondoltam:
"Tudod? Azt hiszem, randevúztam ezzel a sráccal."
Komolyan gondoltam, hogy randevúztam vele.
El akartam ezt mondani, amikor hallgattam a történetet,
az egyik, amit nagyon szerettem volna megtudni...
mert hallották a történetet a motorosokkal.
Láttam embereket, akik tele voltak démonokkal.
Látta, embereket olyan pusztító életstílussal,
hogy az hihetetlen.
Meggyilkolták egymást, és ehhez hasonló.
Szerettem volna tudni, mit tenne Jézus, mit tenne Isten.
Azt mondta, hogy Ő odament hozzá, és mindenki elszaladt.
És Ő ott áll.
Ahogy ott állt, a férfi megnyitotta száját
és ahelyett, hogy könyörgött volna Istenhez, hogy változtassa meg életét,
kiűzi őket, kiátkozza őket.
És Isten nem mozdul, Jézus nem mozdul.
Csak ott áll.
Ő látta, hogy ennek az embernek a lelkében egy kis rész az Övé,
és azt helyre akarta állítani, azt akarta, hogy magához térjen.
És ezt megtette érte.
Kiűzte a démonokat
és helyreállította ezt a férfit.
És első alkalommal, nem tudom mennyi idő után,
ez a férfi ott áll épelméjűen Krisztus mellett.
Azt gondoltam: "Ó, én épp ezt akarom."
Szeretném bemutatni önöknek Fred és Brenda Stoeker-t,
nem mintha Fred a megszállottra emlékeztetne.
Köszönöm, hogy itt vagyok velünk.
Nagyszerű itt lenni!
Mindkettőtök által Isten megáldott oly módon, amiről nem is tudtok.
Ezt felfedjük a mai nap.
Van egy szolgálatotok, amely nemzetközi.
Mindenhol jártatok az Egyesült Államokban.
Mutatkozzatok be, beszéltek a szolgálatotokról,
aztán kezdjük el a bizonyságtevést.
Alapítottam egy "Igazságban élni" szolgálatot.
Ennek az a rendeltetése, hogy segítsen az embereknek megtanulni normális életet élni.
Saját múltamból kiindulva, egy rosszul működő családban nőttem fel,
és a szexualitás bűnébe merültem.
Beletelt egy kis időbe, amikor keresztény lettem,
hogy valóban megértsem, mivé kell lennem.
Most ezt akarom elérni az embereknél.
Szeretnék elmenni és segíteni nekik látni.
Ez azért van, mert megértetted az ajándékot, amit Krisztus adott neked
és azt, hogy Ő helyre akar állítani?
Ó, igen. Zsoltár 51 beszél arról, hogy Isten
megtisztít bennünket, azután pedig elküld, hogy másokat tanítsunk.
Szeretnék úgy gondolni erre, mint a végzetemre.
El kell mennem és segítenem kell másokat,
hogy megtapasztalják azt a szabadságot, amit én is megtapasztaltam.
Mióta a tisztaság bejött az életembe,
a feleségemmel azóta csodálatos a házasságunk.
25 éve vagyunk házasok, és csodálatos volt ez az idő.
Isten ezt akarja számunkra.
Azt akarja, hogy olyan életet éljünk, amely visszatükrözi Igéjét
és így boldogok lehetünk.
Nyilvánvaló, hogy segítenünk kell elérni másokat.
Mindkettőről fogunk beszélni.
Brenda, amikor azt mondja, hogy boldog, ez igaz?
Igen, valóban boldog.
Csak ellenőrizni akartam.
Nagyon, nagyon boldogok vagyunk.
Erre visszatérünk majd egy másik műsorban,
most szeretnénk hallani a bizonyságtevésedet.
Írtál is egy könyvet "Minden szív helyreállt" címmel.
Ahogy őt hallgatjuk,
szeretném, ha tudnád, hogy rólad is fogunk beszélni.
Fred, meséld el.
Rosszul működő otthon, szexualitás bűne...
Mit értesz ez alatt?
Tudom, hogy vannak, akiket zavar, ha erről kell beszélniük.
De szeretném, ha az emberek tudnák, hogy az egész világon szolgálok.
Elég szerencsés voltam,
azt hiszem, Isten adta a lehetőségeket, hogy beszélgessek olyanokkal,
akik a börtönbe vannak, rehabilitációs központokban, fogházakban és gyülekezetekben.
Minden egyes alkalommal felmerülnek a szexuális bűnök,
és általában nem jövök ki a gyülekezetekből
éjjelig, mert
az embereket foglalkoztatják ezek a dolgok.
Nagyon hálás vagyok ezért a szolgálatért
és hogy el tudod mondani hangosan, hogy van remény.
Nagyon sok remény van.
Amikor egyetemista lettem, a Standford egyetemre jártam,
azok számára, akik szeretnék tudni,
és amikor odamentem,
több ezer mérföldre kerültem az otthonomtól és nagyon magányos voltam.
Nem tartott sokáig, amíg elkezdtem belemerülni a pornográfiába,
mert ez olyasmi volt, ami által valahogy úgy éreztem, hogy kapcsolódom valamihez.
Nem sokkal később már tudtam a dátumot,
amikor ezek a magazinok megjelentek
az egyetem könyvesboltjában minden hónapban.
Az első voltam az egyetemen, aki beszerezte ezeket.
Ez valóban fontos volt számomra.
Aztán elkezdtem üldözni a nőket.
Az első évben már négy barátnőm volt,
és hárommal közülük le is feküdtem,
és kettővel össze is akartam házasodni.
Egyikük sem tudott a másikról.
Ez egy olyan időszaka volt életemnek,
amikor nem tudtam igazából, hogy ez helytelen.
Úgy tűnt, hogy mindenki jól érzi magát,
senki nem bántódott meg.
De valami gyötört a szívemben
arról, hogy "Ki is vagyok én valójában?"
Kezdett nehéznek tűnni a labdákat a levegőbe tartani,
és úgy éreztem magam, mint egy egér a kereken.
Egy este az irodámban voltam,
akkor, mint tőzsdeügynök dolgoztam,
ott ültem az irodámban, kifele néztem az ablakon,
és akkor ment le a nap Kaliforniában,
és ott csodálatosak a naplementék,
és eldöntöttem: "Én vagyok itt az utolsó. Haza akarok menni.
Haza kell mennem, de még megnézem ezt a naplementét,
mielőtt hazamegyek. Csak hogy relaxáljak egy kicsit."
Leültem, kezeimet a fejem mögé tettem,
egyik lábamat feltettem a pohárszékre,
és elkezdtem nézni a naplementét.
Amit korábban mondtál az üdvösségedről
szíven ütött,
mert még senkitől nem hallottam azt, amit tőled,
kivéve engem.
Nem tudom, hogyan tette ezt Isten, de hírtelen megváltoztatta a színteret
és megláttam azt, amivé lettem.
Tulajdonképpen nem mutatott meg nekem semmit,
de mégis megmutatott mindent, amivé lettem.
Abban a pillanatban megértettem,
hogy valami megváltozott.
Meghajtottam a fejemet és elmondtam egy egyszerű imát:
Uram, kész vagyok Veled dolgozni
ha Te is kész vagy velem dolgozni."
Amikor felálltam és hazamentem,
még csak nem is tudtam, hogy meg voltam mentve.
Fogalmam sem volt arról, hogy úgymond ledöntött.
De a következő néhány hétben hazafele tartottam Iowa-ba.
Úgy tűnt, hogy az Úr mindent megmozgat életemben
és visszaköltöztem Iowa-ba,
elhagyva a barátnőimet.
Megváltoztam, új életet akartam.
Amikor hazaértem, elkezdtem járni egy gyülekezetbe,
amelyben vasárnaponként a házasságról tartottak előadást.
Átfutottam a vasárnap megtartott előadások listáját
és amikor megláttam ezt az előadást, azt gondoltam magamban:
"Ha valamire szükségem van
az, hogy megtanuljam, hogyan bánjak a nőkkel."
Annak ellenére, hogy még nem voltam házas,
és nem volt menyasszonyom, sem barátnőm abban az időben,
elkezdtem járni ezekre az órákra.
És abban az évben beleszerettem abba,
amit Isten mondott a nőkről.
A lelkész arról beszélt, hogy ők mennyire különböznek tőlünk
és mennyire fontos nekünk ezt megértenünk,
és hogy Isten mennyire csodálatosnak teremtette őket.
Amikor elmúlt az az év, megint imádkoztam.
Ó, ez tetszik.
Térdre borultam, a lakásomban voltam,
épp akkor jutottam el arra a pontra,
amikor látnom kellett, hogy néz ki egy ezek közül.
Jártam a gyülekezetbe,
és ott nyilván voltak keresztény nők,
de igazából nem ismertem egyiket sem.
Így imádkoztam: "Uram, mutass nekem egy nőt,
akiben meg vannak ezek a tulajdonságok."
Csak látni akartam.
Egy dolog olvasni a zsiráfról,
és más dolog látni egyet.
Te egy zsiráf vagy?
Nem hiszem.
Az én világomban azt hiszem, ő az volt,
mert néhány hét elteltével
valahogy elfeledkeztem az imáról, de az apám felhívott
és összehozott egy találkát nekem Brenda-val.
Akkor még nem ismertem Brenda-t, soha nem láttam.
Úgy volt, hogy elmegyünk a gyülekezetbe,
azután pedig valahova enni.
Amikor a széken ültem aznap, édesapám odahajolt és azt mondta:
"Freddy, itt jön."
Odafordultam, ránéztem és az Úr azt mondta:
"Ezt a lányt fogod feleségül venni".
Ez nagyon izgalmas volt.
De a legmegkapóbb dolog ebben a történetben az,
hogy kezdtem őt egyre jobban megismerni,
tudtam, hogy ő valóban megtestesíti
azokat a jellemvonásokat, amiről beszéltem.
Amikor kezdtem megérteni ezt,
akkor én is jó férj akartam lenni.
Valóban jó akartam lenni.
Abbahagytam a pornófilmek nézését mielőtt összeházasodtunk
és nem vásároltam semmilyen pornóújságot és nem néztem azt a számítógépen
esküvőnk óta.
Ismerted a történetét Brenda?
Tudtam, hogy más lányokkal is volt már kapcsolata.
De tudtam, hogy ez elmúlt.
Amikor összeházasodtunk,
azt hittem, mindez a múlté.
Fogalmam sem volt arról, hogy még voltak problémái.
Azt hittem, hogy mindent magam mögött hagytam,
mert már nem randevúztam más nőkkel,
nem néztem pornográfiát.
De
a Biblia irányadója különbözik a mienktől.
Efézus 5: 3-ban azt mondja, hogy a szexualitásnak
még csak nyoma sem szabad legyen életünkben.
Amikor ezt olvastam, és elkezdtem elmélkedni felette, azt gondoltam:
"Mi a csudát jelent az, hogy nyoma?"
De ahogy telt az idő, kezdtem megérteni, mit jelent ez,
hogy nem szabad elfogadnunk egyetlen nemi
kielégülést vagy ilyesmit, kivéve házastársunktól.
E szerint az irányelv szerint nyomorultul megbuktam.
Még mindig néztem az ilyen filmeket,
még mindig felizgatott
a fehérneműreklám
és a vasárnap reggeli reklámok látványa.
Voltak kocogók, tornázók,
és minden féle dolgok, melyek még mindig fogva tartottak.
Az Úr megpróbálta elmondani nekem,
hogy ezeknek is menniük kell.
Kérdezhetek valamit? Saját felépülésemből
kiindulva, az egyik dolog, amit Istenről megtanultam az,
hogy tanítani akart, amikor azt mondta:
"Ne nézz senkire gonosz kívánságokkal".
Nem azt mondta, hogy: "Ez egy lista arról,
hogy annyi örömmel és egészséggel töltelek meg,
hogy meg leszel lepve attól, hogy mit is jelent tulajdonképpen szeretni valakit,
és ezekkel találkozni fogsz."
Nem azt mondta: "Ne tedd ezt, mert Én azt mondtam",
hanem: "Jó dolgokat akarok beléd tölteni."
És ez a legcsodálatosabb Istennel kapcsolatban,
amire rájöttem az évek folyamán, hogy
sokszor úgy gondolunk Rá, mint aki azt mondja: "Ne legyen házasság előtti szex,
ne tedd ezt vagy azt."
Más szavakkal: "Ne szórakozz egyáltalán,
mert Én Isten vagyok, és így mondom."
Pontosan.
Arra jöttem rá, hogy ez egyáltalán nem így van.
édesapa vagyok, van egy 23 éves fiam
és a 15 éves fiam,
és erre szeretnék visszatérni egy kicsit,
mert mióta meg vannak a fiaim, megértettem,
hogyan tekinti egy édesapa a fiai tisztaságát
és mit szeretne.
Soha nem volt olyan az életemben,
amikor ránéztem a fiaimra és azt mondtam:
"Figyeljetek, tisztáknak kell maradnotok",
a saját énem miatt vagy a könyveim miatt
vagy azért, mert nem akartam, hogy jól érezzék magukat.
Ez a szabadságról szól, a békéről, arról, hogy a szexuális
kapcsolatot jobban tudják élvezni házasságon belül.
Minden szeretetből van.
Meg kell értenünk, hogy Isten ezért kéri tőlünk, hogy tiszták legyünk.
Nézem az életemet és az árra gondolok, amit fizetnem kellett
ilyen kicsi dolgokért.
Mi volt az ár, mivel azt mondod,
hogy még mindig a reklámokat nézem, elveszek a tévéműsorokban,
ha valaki elmegy mellettem, még mindig utánanézek.
A legtöbben azt mondanák: "Ezek apróságok.
Semmi közük semmihez.
Fel kell már világosodnod."
De ezek azok az árak, melyeket le kellett fizetnem.
Beszélhetnénk arról, amit el akarsz mondani?
Ezt későbbre hagyom.
Akkor még nem tudott rólam semmit.
Egyáltalán semmit, és minden rendben ment.
Szexuális életünk jó volt.
Úgy tűnt, hogy egy fiatal csillag emelkedik fel a gyülekezetben,
előadásokat tartottam.
Az a család voltunk, akire mindenki irigykedett.
Teljesen más háttérből jöttem, mint Fred,
és majdnem semmit nem tudtam
arról, hogy a férfiak mennyire különböznek a nőktől szexuálisan.
Ezzel soha nem találkoztam, nem volt semmiféle vezérfonalam.
4 generációs keresztény volt,
számára minden
egyenes, keskeny ösvény volt,
és én valahol mindig letértem az útról.
Az emberek azt mondták: "Figyelj, hagyd abba.
Nem tudod irányítani szemeidet, csak az elméd tudja, ezért relaxálj."
Tudtam, hogy lefizettem az árat, és meg kellett tudnom, miért.
Az egyik dolog, amit megfigyeltem például az volt,
hogy amikor a gyülekezetben voltam és körülnéztem,
láttam, ahogy mások imádkoznak,
tudtam, hogy nekem nincs meg az a kapcsolatom,
ami másoknak.
De a legrosszabb az volt,
hogy nem tudtam a gyülekezet bizottságának
a szemébe nézni többé.
Olyan sokszor döntöttem el, hogy abbahagyom ezeket a dolgokat,
de minden egyes alkalommal megszegtem ígéretemet.
Kis idő múlva úgy érzed magad, mint egy tökfilkó, hogy visszamenj a bizottsághoz,
és azt mondjad: "Még egyszer szeretném megígérni."
Egy idő után nehéz imádkozni,
az is nehéz, hogy komoly legyél Vele szemben,
mert nem tudod, hogy törődik-e veled,
és voltak időszakok, amikor elkeseredtem,
hogy azon gondolkodtam, valóban keresztény vagyok-e?
Ez olyasmi volt, ami a torkomat szorította
és nem hagyott szabadon.
Ami Brenda-t illet, itt is kellett valamennyi árat fizetnem.
Nem tudtam 100%-ig átadni magamat neki.
Tudtam, hogy ha valaha rájön erre, el fog hagyni.
Legalábbis gyanítottam.
Tudtam, hogy ha átadtam volna neki az egész életem akkor,
amikor kirántotta alólam a takarót,
akkor csak por lettem volna.
Tehát így gondolkodtam: "Nem engedhetem meg magamnak, hogy átadjam neki az egész
életem, mert bármikor elhagyhat."
Akkor nem köteleztem el magamat neki annyira,
ahogy kellett volna, de szerettem őt.
Voltak olyan dolgaim, amiket visszatartottam.
A legrosszabb az a rémálom volt, hogy elhagyott.
Nem tudom, mit gondolsz az álmokról és az ilyen dolgokról,
de voltak idők, amikor ezeket a reklámokat néztem
vasárnak reggel az öningerlés közepette,
és hallottam, hogy Brenda felkelt fenn az emeleten és hallottam,
ahogy hírtelen leszalad a lépcsőn
és elkezd sírni.
Odajött, karjaimba omlott
és azt mondta: "Hol voltál? Sátán üldözött
egy sötét előcsarnokban és minden szobába benéztem,
hogy megtaláljalak. Szükségem van rád, hogy megvédjél. Hol voltál?"
Elképzelheted, hogy éreztem magam,
tudva, hogy csak itt ültem és vétkeztem,
és kompromittáltam lelki tekintélyemet az otthonomban.
Sátán szabadon garázdálkodhatott otthonomban.
Ami a fiamat illeti, őt Jason-nak hívják,
és akkoriban még csak két éves volt,
volt egy kis cumija, ami a szájába volt,
nyálas szájával rámvigyorgott
és én tudtam, mit mondanak a szemei. Azt mondták:
"Apa, te vagy a hősöm. Olyan akarok lenni, mint te."
Sokszor sírni szeretnék,
amikor az arcába nézek.
Mert tudom, hogy nincs módom megóvni őt
a csapdától, amibe én beleestem.
Nagyszüleim mindketten rabjai lettek a pornográfiának,
édesapám is, aztán én is.
Belenéztem az arcába, és ő bízott bennem,
rámnézett és én őrá.
"Tudom, hogy nem tudlak megóvni attól, ami eljön."
Ezek nagyon nehéz napok voltak számomra, de voltak jó napok is,
mert amikor belenéztem az arcába, tudtam, hogy
tennem kell valamit.
Amikor reménytelenek vagyunk, az Úr felénk szalad, hogy segítsen.
Van egy vers, a Lukács 6: 46, amivel üldözött, mégpedig:
"Miért mondjátok: Uram, Uram, ha nem teszitek azt, amit mondok?"
Ezt nem rosszindulatból hozta elém.
Mindig azt mondta: "Fiam, miért?"
Elmélkedtem efelett, nem tudtam, mit tegyek,
de összetörte a szívem.
Jób 31: 1-ben azt mondja, hogy Jób szövetséget kötött szemeivel,
hogy hajadonra nem tekint gonosz kívánság okából.
Néztem ezt, és tudtam, hogy a szövetségem a kulcs,
de nem értettem meg.
Hogyan tudnak a szemek megtartani egy ígéretet? Nem értettem.
Minél többet elmélkedtem ezen a két versen,
Isten annál jobban felkészített életem következő megmentésére,
amikor a Merle Hay úton haladtam Des Moines-ben, Iowa-ban.
Ha voltatok valaha Des Moines-ben, akkor ismeritek azt az utat.
Ez a főútja a városnak.
Lefele mentem a hegyen egyik nap,
és egy kocogó ment el mellettem.
Ránéztem, megkívántam és tudtam,
hogy megtagadtam Istent nem is tudom, hanyadjára.
Emlékszem, ahogy öklömmel a kormánykerékre csaptam, és azt mondtam:
"Ebből elég. Nem érdekel, mibe kerül,
de meg fogom tanulni, hogyan kössek szövetséget,
mert többé nem akarok így élni. Ebből elég."
Számomra, és azt hiszem a legtöbb férfi számára
annak a kulcsa, hogy megfordulunk és az Úr fele megyünk
a megtérés, amikor azt mondjuk:
"Most megfordulok,
és vissza fogok térni Isten útjára."
Egy olyan döntést kell hoznom, amit nagyon komolyan gondolok."
Akkor komolyan is gondoltam.
Néhány hét eltelt, hónapok,
és Isten elkezdett mindent megváltoztatni abban, aki voltam.
Azt hiszem, sokan nem érzik,
és tudom, hogy te érezted ez alatt az idő alatt,
hogy Ő lefékezett oly módon, hogy szabadságot adott,
hogy egy egészséges kapcsolatot kezdj,
és ahogy Ő ezt megteszi, abban nagyon sok szeretet van.
nincs kárhoztatás, nincs szégyen.
Emlékszem, amikor arra gondoltam, hogy mindenről,
amit az asztalra tettem, ami miatt annyira szégyelltem magam, Isten azt mondta:
"Tudom", és ő letisztította az asztalt, és egy díszebédet adott.
Ez olyan, hogy "Akarom ezt a dolgot."
Szeretném, ha tudnátok, hogy Isten ismeri dolgainkat,
ismeri nemzedéki dolgainkat, melyek fogva tartanak
és meg akar bennünket szabadítani.
Szeretem hallgatni, amikor azt mondta neked:
"Fred, szeretném, ha megállnál, mint a becsületesség embere."
Mindig azt gondoltam, hogy egy férfi vagyok, mert minden
amerikai férfi álmát éltem: négy barátnő.
Lehet, hogy most ezt nem mondanád meg,
de jóképű voltam.
Nagyon gyorsan el tudtam lopni egy lány szívét.
És ezt a saját kedvtelésemre használtam, de mindig azt gondoltam,
hogy ez amolyan férfias dolog.
De ahogy olvastam az igét, kezdtem meglátni,
hogy a férfiasság Isteni meghatározása teljesen különbözik
a mienktől.
Ha visszamegyünk, meglátjuk, hogy Ő azt mondja:
"Az, aki hallgatja Isten igéjét és megtartja azt, az a férfi."
Ez valójában a férfi.
Ha visszamegyünk és megnézzük, mi Jézus meghatározása a férfiasságról,
akkor tiszta képet kapunk.
Amikor szülei hátrahagyták Jeruzsálemben,
a Húsvét után, azt hitték, hogy a társasággal van,
akik mindannyian hazafele tartottak.
De hírtelen rájöttek, hogy nem volt velük,
ezért vissza kellett menniük Jeruzsálembe, hogy megkeressék Jézust.
Amikor megtalálták, a templomban volt,
és a templom vezetőivel beszélgetett.
Amikor megkérdezték Tőle: "Miért tetted ezt velünk?", azt mondta:
"Nem tudjátok-e, hogy Nekem az Én Atyámnak dolgait kell tennem?"
Így van. Ez az átmenet a férfiasságba
a keresztény férfiak számára:
az Atya dolgaival foglalkozni.
Lefeküdni egy lánnyal nem volt Jézus átmenete a férfiasságba.
Sem a pornográfia, vagy a kábítószerek, vagy más vad dolgok
nem voltak azok.
Azt mondta, hogy egy férfi számára az átmenet a férfiasságba
az Atya dolgaival való foglalatosság.
Ahogy elkezdtem valóban megérteni azt,
hogy meg kell hallanom és meg kell tartanom Isten igéjét,
és hogy az Atya dolgaival kell foglalatoskodnom, minden megváltozott.
Nem számít, milyen vastag a szakállam
vagy szőrös-e a mellkasom,
vagy más dolgok, melyekről azt gondoljuk, hogy a férfiasság jele.
Ezt a képet kell nekünk, férfiaknak üldöznünk.
A Krisztus képét, ahogy az Atya dolgaival foglalatoskodik.
Mert ebben fogunk igazi békére és igazi
beteljesülésre találni.
Akkor hadd kérdezzek valamit.
Hallgatom, amit mondasz, de nagyon sokan azt mondják:
"Ha megfordulok és
feladom ezeket a dolgokat, ki leszek én, mint férfi,
és az élet továbbra is izgalmas lesz?
Mit fogok érezni, mint férfi? Milyen lesz ez?"
Ez nem olyasmi, hogy mindent fel kell adnod, amit
valaha is tettél.
Még mindig jársz sátorozni, hegyeket mászol,
és olyasmiket, amiket a férfiak tesznek.
Azt hiszem, Sátán hazudott nekünk,
amikor azt mondta, hogy az ilyesmi nyújt szórakoztatást.
Az, hogy 4 barátnőd legyen.
Nem tagadom, hogy ebbe kedvemet leltem.
De amikor megszabadultam a férfiasság régi meghatározásától,
ahol hímneműnek kellett lennem, jóképűnek, és nőket kellett felszednem
és ilyesmi dolgok.
Amikor belesétáltam abba az életbe, amit Isten szánt nekem,
ami az Ő dolgáról szólt,
és arról, hogy Ő velem van, és én az Ő vállain nyugszom,
és együtt közelítjük meg a jövőt,
akkor lett az élet valójában érdekes,
mert az történt, hogy elmúlt minden félelmem.
Kezdtem figyelni a fiamat, aki 2 éves volt akkor,
amikor még mindig félelmeim voltak.
11 éves korában beszéltem neki a pornográfiáról
és annak veszélyeiről.
Egy nap elment az iskolába
és azt mondta, hogy a barátai pornóújságokat hoztak.
Megkérdeztem tőle: "Mit tettél?"
Elmúlt ez a nemzedék?
Azt mondta: "Elmentem onnan, apa. Ahogy mondtad."
Általános iskolába járt,
most számítógépmérnök, nincs semmi akadály
előtte, hogy pornográfiát nézzen, ha akarna.
Már 23 éves,
de soha nem nézett ilyen dolgokat,
nem ingerelte magát,
nem tette azt, amit én.
Tehát Isten megállított,
amikor azt mondtad: "Ebből elég."
Amikor 11 éves volt, azt mondta: "Elmentem onnan."
El sem tudom mondani, milyen boldog voltam.
Mert a Stoeker név csak annyit jelentett,
hogy összeomlás, és én tudtam ezt.
Beszéltél az élet izgalmairól és szórakozásairól.
Ez egy leleplezett sorsot jelent.
Nem csak az én életemben, hanem a tietekben is, gyermekeink életében.
Mondanom kell valamit.
Ennek a műsornak az egyik szünetében
emlékszem, hogy egy olyan helyzetről beszélgettünk,
ami veled történt és elmesélted ezt.
Már nem emlékszem, mit volt ez pontosan,
de beszéltél egy lányról, aki odament hozzád,
és arról, amikor erre legelőször rájöttél.
Azóta ez sokszor megtörtént.
Azt látom, hogy mi férfiak elveszítjük
képességünket, hogy megbízhatóak maradjunk, amikor nők vannak körülöttünk.
Azt hiszem, hősieseknek kell lennünk
a nőkkel való kapcsolatainkban, és nem vagányaknak.
Minden időnket azzal töltjük, hogy megpróbálunk vagányaknak tűnni,
ahelyett, hogy hősiesek lennénk.
Az egyik életcélom az,
hogy nem számít, milyen nő jön oda hozzám, biztonságba érezhesse magát.
Ha néhány órára egyedül maradok egy lánnyal egy szobában,
100%-ig legyen annak tudatában, hogy biztonságban van.
És ha közel áll hozzám,
és ha megfordul, és lehajol valamiért,
legyen tudatában, hogy nem fogom bámulni a hátsórészét.
Igen, mert Isten embere vagy.
Hajlunk arra, hogy úgy nézzünk a nőkre,
mint a testrészek egy érdekes kollekciójára,
amikor pornográfiát nézünk.
De úgy kell tekintenünk őket, mint társörökösöket
a kegyelem országában, mint testvérnőinket, teljes tisztaságban.
Így kell tekintenünk őket.
Ez egy átalakulás.
Azt mondtad, hogy ez teljesen megnyert téged.
Ekkor ébredtél rá először: "Meg vagyok mentve."
És amikor elmondtad ezt nekem,
sírni kezdtél és ez gyógyítóan hatott rám,
amikor először elmentem a gyülekezetbe, és abban a reményben
mentem oda, hogy ott lesznek olyan emberek, akik biztonságosak,
de nem sokat találtam.
Nem rosszindulatból mondom, de nem sokat találtam,
és hírtelen ráébredtem,
hogy Isten ma dolgozik a férfiak életében a gyülekezetben,
és megpróbálja biztonságosakká és becsületesekké tenni őket
a többi emberrel szemben a gyülekezetben.
Ti vagytok a vezetőink.
Ez sírásra késztetett, és még mindig sírásra késztet, mert ez az álmom.
Az, hogy Isten vágyik utánunk,
és fontos tudnotok, mint nők,
hogy Isten nem csak bennetek dolgozik,
hanem a férfiakban is.
Célja az mindannyiunk számára, hogy úgy járjunk el,
ahogy Ő megteremtett minket.
A műsor kezdetén Curly,
azt mondtam, hogy elmesélem, hogyan találkoztunk.
Egy kínai étterem előtt találkoztam Curly-val
egy csomó gyerekkel
a Miracle Meadowy iskolából.
Néhány gyerek felnőtt prostitúcióból volt,
egyik bandatag volt.
Ahogy jöttünk kifele, beleszaladtunk Curly-ba és feleségébe.
Azt mondtam: "Ó, elnézést,
maga fájdalomfüggő?"
Igen, emlékszem rá, mintha tegnap lett volna.
Nagyon sokan azt mondják: "Hú! Hány tetoválásod van?"
Erre én: "Ezek nem tetoválások, hanem anyajegyek."
De sok van belőle, és nem tudom, ha ez egy szenvedély,
ebbe még nem mentem annyira bele.
Azt mondtad: "Fogadjuk, hogy fájdalomfüggő vagy."
Addig a pontig soha nem gondoltam erre így.
Azt mondtam a gyerekeknek: "Sokan azért tetováltatják magukat,
mert szenvedélyesen szeretik a fájdalmat."
Amikor ezt mondtam, rámnéztél, mintha azt mondtad volna:
"Nem hiszem, hogy valami is szenvedélyem lenne."
A gyerekek pedig úgy néztek, mintha azt mondanák: "Teljesen megcáfolja magát."
Azt hiszem, ez az első jel, ugye?
Tehát Curly, van egy kérdésed Fred számára?
Ez nem egy kérdés, inkább egy megjegyzés.
Azt mondtad: "Istenem, ez még egy ígéret."
Én hiszem, hogy Istenünk még egy ígéretnek az Istene,
mert ha nem így lenne, Sátán ezt ellenünk használná,
hogy megtartson abba, amibe épp vagyunk.
Tehát Istenünk a még egy ígéretnek az Istene,
függetlenül attól, mit tettünk,
és én hiszem, hogy ezzel fején találtad a szöget.
Egyetértek azzal, hogy Ő a még egy ígéret Istene,
de néha nem tudjuk, hogyan tekintsük ezt akkor.
Ő a megújítás, helyreállítás, meggyógyítás Istene.
Ez az Ő játéka, az egyetlen játéka. Ő ezt szereti.
Nekem, annak ellenére, hogy akkor még nem láttam ezt,
sok alkalmat adott.
Jobban üldözött engem, mint én Őt.
Csak annyit mondhatok mindenkinek,
aki Istennel küszködik,
azon gondolkodva, hogy vajon szereti-e őt,
csak egy dolgot mondanék.
Ő mindig szeretni fog bennünket, és állandóan utánunk lesz
teljes szívével, az élet minden napján.
Ő valójában azt akarja,
hogy váll-váll mellett haladjunk vele,
és a harcot Vele harcoljuk meg.
Nem fél a vereségeinktől.
Ha meghozzuk ezt a döntést és megbotlunk,
Ő nem fél vereségeinktől.
Szeretne szembeszállni ezekkel a vereségekkel velünk együtt,
megtudni, mi váltotta ki a dolgokat, és megerősíteni.
Azt mondhatom, hogy:
"Igen, Ő mindig ott lesz nekem."
Tulajdonképpen, soha nem voltam olyan megbízhatóval egy csatában,
mint az Úr.
Amikor azt mondod: "Tudom magamról, nem voltam elég okos,
hogy tudjam, melyik irányba kell menni", Ő azt
mondja: "Ez Velem játék, mert Én vezetlek."
Nem tudtam, mit jelent szövetséget kötni szemeimmel.
De Isten megmutatta nekem.
Amikor meghoztam a döntést és azt mondtam:
"Nézd, Uram, ebben a Te oldaladon vagyok",
Ő nem folytatott velem kellemetlen beszélgetést.
Brenda, még van néhány percünk ebből a részből,
ezért szeretnélek megkérdezni, hogy amikor Fred minden féle
szenvedéllyel állt elő, milyen volt ez neked,
és milyen bátorításokat nyújtottál neki?
Nagyon sokat kellett tanulnom, mert ahogy már mondtam,
az én hátterem egy nyugodt keresztény otthon volt,
és nagyon keveset tudtam a férfiak szexualitásáról.
Fogalmam sem volt, hol van
a gyökere ezeknek a problémáknak.
Nem nagyon ismertem a férfiak és nők közötti különbséget.
Nagyon sokat kellett tanulnom,
hogy megérthessem az ő valódi
helyzetét.
Serpenyő nélkül!
Így van!
Mert először biztos vagyok benne, hogy nehezen tudtál reagálni,
de aztán azt mondtad: "Nevelnem kell magamat."
Amikor rájössz a férfiak és a nők
közötti különbségekre, akkor azt is meg kell tanulnod,
hogy ezek nem miattad vannak.
A legtöbb nő először azt gondolja: "Ó, Uram. Nem vagyok elég jó.
Nem vagyok elég vonzó."
És elkezded alábecsülni magad.
Ezek hazugságok, nem igazak.
Vissza kell állítanunk szívünket az Úrral,
és azt, hogy Ő lát bennünket, ahogy Ő szeret bennünket
és válasszuk el ezt attól, amit a férjünk tesz.
Ez egy más dolog, nem a mi hibánk.
Még mindig sokat kell tanulnom.
Fred, ahogy a feleséged megtanulta a leckéket,
és ahogy megtanultátok, mint házaspár, hogyan éljétek túl,
beszélj egy kicsit erről.
Egy dolgot szeretnék elmondani Brenda-ról, mégpedig azt,
hogy habár nem sokat tudott erről a helyzetről,
ő egy istenfélő nő, aki közel áll Isten szívéhez.
Így, amikor elkezdte megtanulni a férfiak és nők közötti
különbséget és a mi vizuális természetünket...
Emlékszem egyszer arról beszélgettünk egy
prédikáció után, ahol az előadó megjegyezte, hogy a férfiak vizuálisak
és hogy a nőknek erre válaszolniuk kell,
emlékszem, hogy azon az estén hazamentünk,
és erről beszélgettünk, és ő azt mondta:
"Feltételezem, hogy táncolnom kellene a szobába,
egy szál semmibe, mint a bártáncosok."
Azt mondtam: "Nem, már egy meztelen váll is
elég lenne."
- Erre nem is gondolunk. - Igen.
De pontosan erről beszélek.
Ő úgy látja ezt, mint valami eltérőt attól, amire szükségünk van,
és meg kellett tanulnia,
hogyan lássa a dolgokat.
Erre vissza fogunk térni.
Szeretném megköszönni, hogy velünk voltatok ebben a műsorban,
és hogy csodálatosan együttműködtetek gyógyulásomban.
Imádkozom a ti gyógyulásotokért.
Hallották, amit mondtak, hogy Istent nem érdekli, mi az,
és szeretem, hogy Istent nem érdekli, mi az,
nem érdekli, hol tévedünk.
Nem érdekli, hol kezdődött ez.
Ő csak azt mondja: "Az én gyermekem vagy
és helyre foglak állítani, nem csak mint Istennek egy embere,
hanem mint férj és feleség, és mint család."
Alig várom, hogy találkozzam gyermekeitekkel,
mert ők óriási előnyben részesültek.
Ez egy hatalmas áldás Istentől és betölti szívemet.
Maradjanak velünk, mindjárt visszajövünk.
Lenyűgöző történetek valódi emberekről és valódi helyzetekről.
Olyan témák megbeszélése, amelyek valóban számítanak.
Az "Egy helyreállított élet megünneplése" teljes sorozat
kapható DVD-n,
és ezt megrendelhetik, ha felhívják a 3ABN-t,
vagy online a 3abn.org-on, Cheri Peters-szel.
Ez a sorozat a "Jézushoz vezető út" című könyv alapelveit követi.
Nézzék meg maguk, hogyan változtatta meg Isten az elítéltek,
qa vádlottak és rettenetes bűntények áldozatainak életét.
ne hagyjanak ki egy pillanatot sem
ezekből az erőteljes interjúkból.
Megkértek, hogy beszéljek egy csoorthoz egy rehabilitációs központban.
Voltak ott emberek
a közösségből,
különböző emberek voltak,
de az első sorban voltak a motorosok,
és ez nagyon meglepett.
A szívem megállt és
kissé félni kezdtem.
Isten azt mondta: "Tudod mit?
Mindenki azért van itt, hogy megtalálja Krisztust,
ezért folytasd azt, amit tenned kell."
Ettől megnyugodtam
és elkezdtem beszélni a bizonyságtevésről.
Eljutottam a történethez a motorosokkal, amit korábban már elmondtam.
Beszéltünk arról, hogy megvertek
és hogy azt a lányt megölték.
Hirtelen az egyik srác az első sorból,
egy magas srác, elkezdett sírni.
Megálltam, és ő próbálta visszatartani a könnyeit,
és megkérdeztem: "Jól vagy?"
És ő azt mondta: "Nem."
Megkérdeztem: "Tehetek valamit érted?"
Ő erre: "Válaszolna egy kérdésemre?"
Azt mondtam: "Mi az?"
Ő erre azt mondta: "Én voltam az?"
És én azt mondtam: "Nem, nem te voltál."
Arra gondolt: "Én voltam, aki olyan fájdalmat
okoztam neked?"
És én azt mondtam: "Nem."
Abban a pillanatban rájöttem, hogy Isten meggyógyította őt.
Ugyanakkor meggyógyított engem is.
Nem azért akart meggyógyítani, mert én voltam az áldozat,
hanem azért, mert Ő mindenkit meg akar gyógyítani.
Mindenkit, aki ezzel a bűnnel küszködik, meg akar gyógyítani.
Sokunknak, amikor őszintén jövünk Istenhez,
nincsenek olyan illúzióink, hogy bennünk minden jó.
Én személyesen örömmel várom ezt.
Vannak akik azt mondják, hogy már elértük a legalsó szintet, már nem mehetünk sehova,
és Isten azt mondja: "Őrülten szeretlek."
Emlékszem, hogy abba a házba ültem és megpróbáltam megölni magam,
de Isten megjelent és azt mondta, hogy szeret engem.
Ki akart húzni engem ebből a gödörből.
Ugyanakkor azt mondta, hogy az Ő szemébe gyönyörű vagyok.
Ez tetszik.
Annak ellenére, hogy soha nem láttam értéket magamban,
az Ő teremtménye voltam,
és Ő meg akarta mutatni nekem, hogy ki is vagyok valójában.
Ő úgy teremtett, hogy szeretetre méltó legyek,
Úgy teremtett meg, hogy ép elmém legyen.
Sírtam, és behívtam Őt a szívembe. Tegyenek önök is így
testi kívánságaikkal,
minden hiányosságaikkal, minden bizonytalanságaikkal.
Nem rejtsenek el semmit.
Isten mindent tud, nem szégyelljék, ne rejtsenek el semmit.
Nem fogja elítélni önöket.
Meg akarja gyógyítani önöket.
Meg akarja tölteni önöket nevetéssel, reménnyel, örömmel.
Beszéljenek mindenkinek arról,
amit ebben a műsorban hallottak,
hogy Isten azt mondja: "Minden egyes dolog, amit teszel,
minden egyes dolog, amivel küzdesz,
minden egyes dolog, amit elrejtesz, minden egyes dolog,
minden csontváz a kamrában van."
Erről már beszéltem.
Mindannyiunknak vannak csontvázaink a kamránkban.
Hozzuk elő azokat, tanítsuk meg táncolni, hagyjuk, hogy Isten meggyógyítsa.
Egész lényemmel hiszem,
hogy Isten meg akar gyógyítani.
Hulladékaink csúnyák, az enyém is csúnya volt, tudom.
Amikor a motorosokra gondolok, akik ott voltak azon a hétvégén,
arra, aki meghalt,
Fred-re és Brenda-ra, azokra a dolgokra, amiken keresztül mentek
és a szenvedélyekre, amibe Fred benne volt,
ezek a dolgok csúnyák, és Isten azt mondja: "Én vagyok a teremtés Istene.
Egészségesnek teremtettelek,
olyannak, ami betölt téged örömmel,
és meg akarlak gyógyítani."
A következő részben
újra Fred és Brenda Stoeker-rel fogunk beszélgetni.
De ez alkalommal inkább Breanda-val fogunk beszélgetni
arról, amin ő keresztülment,
és Fred-del arról, hogyan kell megállni egészségesen,
hogyan kell átmenni ezen,
mit kell megtanulnom Istentől,
és mi a megtérés.
Egy ajándék. Amikor ezt megkapjuk,
akkor egy titkos gyógyulást kapunk.
Ne feledjék hát, hogy Isten őrülten szereti önöket.
Viszontlátásra!