Fiatal Ösvénykeresők
Sziasztok!
Hogy vagytok?
Épp arról beszélgetünk, hogy hogyan gondolkozzunk reálisan.
Ez igen! Hogyan gondolkozzunk reálisan. A nevem Cheri Peters
és köszöntelek a műsorban. De mielőtt errőI beszélgetnénk,
szeretném, ha bemutatkoznátok.
Elmondanátok honnan vagytok és a nevetek?
Gavin, kezdhetjük veled?
Igen, a nevem Gavin Sailsbery
és Yakima, Washington-ból vagyok.
Valami érdekesség rólad?
Oldalamon alszom.
A nevem Paddy McCoy, és a washingtoni egyetemre járok,
ami Washingtonban van, ez a város az édes hagymáiról híres.
Számoljátok meg hányszor
emlegetem Washigtont.
Jessica Anguiano a nevem Texas-ból vagyok.
Jackie Ravine vagyok, és a washingtoni egyetemre járok,
ahol a hagyma olyan édes, mint az alma.
A nevem Cari Chenoweth, és Medford, Oregon-ból vagyok.
és nem szeretem a hagymát.
A nevem Jason Henry, Sweet Home, Oregon-ban élek
nem Sweet Home alabama-ban.
Vakációzom
és dolgozom.
Nagyszerű!
Örülök, hogy itt vagytok! Ismerlek titeket az ífjúsági
találkozókról, mindannyiatokat ismerlek,
Paddy és Jackie, készültetek egy jelenettel,
amely arról szól, hogy legyünk reálisak. Eljátszanátok?
Igen, persze.
Rendben.
Szeretném, ha segítenétek.
Van egy kis színes síp itt.
Amikor valamelyikünk megnyomja ezt a sípot,
mondjátok ezt: szállj le a földre.
Gyakorolhatnánk is.
Próbáljátok meg egyszer. Rendben?
Készen vagytok?
Szállj le a földre!
Máskor figyeljétek a sípszóra, rendben?
Rendben.
Bocsánat, foglalt ez a szék?
Igen.
Érdekes! Senkit sem látok a székben ülni.
Megkérdezhetem ki számára van fenntartva?
A halott kutyámnak.
Szállj le a földre!
A halott nagyanyámnak.
Szállj le a földre!
A képzeletbeli barátomnak, Franky-nek.
Szállj le a földre!
Senkinek tulajdonképpen. ÜIj le!
Köszönöm. Reméltem egy kicsit közelebb kerülhetek
hozzád.
Szállj le a földre!
Köszönöm, alig állok a lábaimon.
Igen.
Nos, a 3-as buszra vársz?
Igen, arra.
Te?
Nem, én nem utazok busszal. Csak a fura lányok, mint te.
Szállj le a földre!
Igen, azért nem utazok busszal, mert csak a környezetszennyezők
utaznak busszal.
Szállj le a földre!
Igen, mindig busszal utazom, de azért szeretem a környezetet.
Igen.
Mit olvasol?
Nos, ha tudni akarod, a Bibliát olvasom.
Miért?
Csak úgy kiváncsiságból.
Tudod mit? Ismerős vagy nekem valahonnan.
A vezetékneved Julet?
Mert a legszebb vagy, amit egy férfi kaphat.
Szállj le a földre!
Tehát mit olvasol?
Tulajdonképpen a Bibliámat.
Miért?
Csak kiváncsiságból kérdem.
Ó!
Tudod mit? Ismerős vagy nekem.
Jársz templomba?
Igen.
Sajnálom, nem akarlak megijeszteni. Hadd mutakozzam be.
A nevem Tom. Tom Salick.
Szállj le a földre!
Leonardo Di Caprio.
Szállj le a földre!
A nevem Bill. Bill Smith.
Szia!
Lássuk, emlékszem-e pontosan a nevedre.
Buffy, nemde?
Á, Betty.
Mindig összetévesztem. Betty Farfeitnugen.
Betty Fignieven.
Mindig összekeverem. sajnálom. Örülök, hogy találkoztunk.
Miss Fignigen. Tévedés volt.
Igen, örömödre.
Szállj le a földre!
Kérlek menj el!
Én is örülök a találkozásnak, Bill.
Tehát jársz templomba?
Nos, nem voltam elég régóta.
De egyik újságban láttam a képed
innen...
Ó, az a buta kép!
Igen, ha a halott kutyád lenne.
Szállj le a földre!
Az az ostoba dolog!
Sokkal jobban nézel ki a valóságban.
A tied vagyok!
Szállj le a földre!
Sokkal jobban nézel ki a valóságban.
Kösz, kösz. Tehát miért nem jársz már
templomba?
Hogy megmondjam az igazságot, mert Isten azt mondta,
hogy soha többet ne menjek templomba.
Szállj le a földre!
Azért mert úgy gondolom, hogy a papnak 666-os szám van
a homlokán.
Hú!
Szállj le a földre!
Mert úgy érzem, hogy nem fogadnak el ott már.
Miért ne fogadnának el?
Hosszú történet, de sok hibát követtem el.
És azóta úgy érzem, hogy a gyülekezeti tagok
másképp néznek rám.
Mit tehettél, hogy ne érezd magad annyira értékesnek,
mint a többiek?
Egy ideig drogoztam is.
És mindent elveszítettem.
Ó, akkor nem menj templomba, te bűnös.
Szállj le a földre!
Drogfüggő!
Szállj le a földre!
Sajnálom, hogy ezt hallom.
Mit tettek veled?
Becsukták az ajtót elöttem.
Tudom, hogy sok hibát követtem el. sok embert megsértettem,
de tudom, hogy Isten megbocsájtott nekem, érzem,
hogy Isten megbocsátott nekem. Bárcsak az emberek a templomban
is annyira megbocsátanának, mint Isten.
Látod, ez a legnehezebb. Hogy megbocsássunk
egymásnak.
De IstentőI elvárjuk, hogy megbocsásson.
Tehetek valamit érted?
Őszintén? Találkozhatnánk.
Szállj le a földre!
Egy csók?
Szállj le a földre!
Őszintén? lehetnénk barátok.
Ezt megteheted.
Kösz, Betty. És mi a te történeted?
Miért szeretsz templomba járni?
Tudod, szeretek személyes kapcsolatban lenni
Jézussal.
Tényleg?
Ez néha nem nehéz? Megértem.
néha nem adnád fel?
Ó, dehogynem. Néha nagyon nehéz. de amikor a leggyengébbnek
érzem magam, Isten erőt ad, és ezekben az időkben mindig
megsegít.
Feltehetek egy személyes
kérdést?
Nem.
Szállj le a földre!
Szó sincs róla!
Szállj le a földre!
Mégis?
Szállj le a földre!
Férjhez vagy menve?
Szállj le a földre!
Jársz valakivel?
Szállj le a földre!
Nem gondolod, hogy aranyos vagyok?
Szállj le a földre!
Rendben, ó!
Szállj le a földre!
Még be sem fejeztem, amit mondani akartam!
Tudom, mit akartál mondani.
Rendben.
Hogy tudod önmagad adni,
hogy tudsz őszinte lenni az emberekhez és Istenhez?
Isten mindig az életembe akart jönni.
De én nem hagytam. Csak akkor amikor őszinte lettem magammal
szemben, amikor erre képes lettem. És reaálisan tudtam nézni
azt, ami a gyülekezetben volt,
hogy az emberek rosszak,
és nem tudnak megbocsátani, a családomban is voltak
problémák, külső hatások,
de amikor önmagamba tekintettem,
rájöttem, hogy az a fontos, hogy bennsőséges, személyes
kapcsolatom legyen Istennel.
Erre rájőve tudtam reálisan tekinteni a dolgokat.
Ez nagyszerű, Betty, igazán csodálom az odaadásod.
Ó, itt van a 3-as busz.
Igen.
Azt hiszem menned kellene.
Örülök, hogy megismertelek, Bill.
Én is örülök, hogy megismertelek.
Köszönöm.
Lehet, hogy találkozunk a templomban szombaton?
kevés esély.
Szállj le a földre!
ott leszek.
Nagyszerű!
Rendben. köszönöm.
Kösz.
Érdekes, mert olyan környezetbőI jöttem,
hajléktalan voltam, egész gyerekkoromtól nem volt senkim,
amikor hajléktalan voltam,
senki sem volt őszinte velem.
Mindenki a maga útját járta.
Aztán megismertem Istent, és ez csodálatos volt,
mert ez volt az első alkalom, amikor valaki valóságosan
létezett az életemben. Isten nemcsak valóban jelen volt
az életemben, de megváltozott az életem, és minden ígérete
valóságos volt. Valaki ezt mondta nekem: várj, amig
megismered a családod. a gyülekezetre értette.
Amikor a gyülekezet tagjává lettem,
azt hittem, hogy mindenki őszinte lesz,
és szeretettel fordulnak hozzám. És annyira csalódtam,
ezért a jelenetet figyelve, rájöttem, hogy
mennyire fontos őszintének lenni.
Mennyire fontos, hogy az emberek őszinték legyenek
egymáshoz. ti mit gondoltok a jelenettel kapcsolatban?
Mi szeretünk kitűnni.
Érdekes, ezt a jelenetet részben én irtam.
elbeszélgettem barátokkal,
akik, hiába hívtam őket, nem akartak templomba menni,
mert úgy gondolták, hogy nem
fogadják el az öltözetüket.
Tudták, hogy ha bemennek a templomba, bámulni fogják őket.
Mert úgy érezték, hogy az az
öltözet képviseli őket, önmaguk akartak lenni,
és tudták, hogy nem fogadják el őket.
Én is küszködöm ezekkel a dolgokkal,
és a barátaimtól is ezt hallottam,
ti hogy vagytok ezzel?
Nemrég voltam egy esküvőn,
és találkoztam egy fiúval, és rájöttem, hogy osztálytársak
voltunk 7-ik osztályban,
Washingtonban, egyűtt utaztunk busszal,
sok időnk volt beszélgetni, mert az évek alatt nem hallottunk
semmit egymásról, odamentem hozzá
és elmagyaráztam ki vagyok,
és ő is rájött ki vagyok,
hogy egyűtt rajzolgattunk, nem volt könnyű felismerni,
mert annyira másképp nézett ki.
Hosszú haja volt, fülbevalót viselt, hosszú kabátja volt,
kecskeszakálla,
de amint elbeszélgettünk egymással,
megéreztem, hogy sokmindenen ment keresztül,
később elmesélte, hogy régóta
nem volt templomban,
és rájöttem, hogy amiatt,
mivel az emberek nem értették meg,
hogy ez a fiú, aki annyira helyes volt,
hogyan változott meg így, nem tudták ezt elfogadni,
ahelyett, hogy megértették és segítették volna.
Inkább elfordultak tőle az emberek a kinézete miatt.
Met előítélettel viszonyutlak hozzá.
Igen, sok ember a kinézetünk
miatt nem tud elfogadni.
Számomra érdekes olyan valaki szempontjából hallani ezt,
aki járt gyűlekezetbe és azért hagyta ott,
mert elítélték a magatartása miatt,
mivel drogoztak,
én nem jártam gyűlekezetbe,
mint ti,
heroinfüggő voltam,
nem tudtam, hogyan öltözködjem, hogy nézzek ki,
túl sok volt rajtam a smink, rosszak voltak a fogaim,
és így kezdtem eljárni
a gyűlekezetbe,
alig voltam 40 kiló a drogfogyasztás miatt,
és amikor a gyűlekezetbe jöttem,
az első dolog, amit megéreztem,
az volt, hogy az emberek nem fogadják el egymást,
és úgy éreztem, senkinek sem mondhatom el mivel küszködöm,
az érzéseimet, és annyira nehéz volt,
mert arra volt szűkségem, hogy valakinek beszélhessek
a félelmeimrőI, arról, hogy nem tudom mitévő legyek.
Az első lecke, amit megtanultam, az volt, hogy mindezekrőI
ne beszéljek senkinek, mert nem fogadnak el.
Igen, ha nem mondunk semmit,
és nem mondunk senkinek semmit,
és mi kell megküzdjünk a belső harcainkkal,
nem kell kimutatnunk az
embereknek, hanem el kell önmagunkat fogadnunk
olyannak, amilyenek vagyunk.
Gavin, neked is hasonló a múltad,
a drogozás, hajléktalan élet,
leszámítva, hogy volt családod,
Úgy érzed tudnál errőI
beszélni?
Az édesapámon és a testvéreimen kivül,
csak ők fogadnak el olyannak, amilyen vagyok,
és nem akarnak megváltoztatni,
Ti éreztétek-e már, hogy nem tudtok bizonyos emberekkel
egyűtt lenni, mert meg akarják változtatni a felfogásodat,
rád akarják eröltetni a véleményüket, én pedig
tiltakozom ez ellen. fogadjanak el olyannak, amilyen vagyok!
Gondolom, azt akarod mondani,
hogy mindenkinek megvan az elképzelése arról,
hogy milyennek kell lenni egy kereszténynek,
és azt akarták, hogy magam előtt tartsam ezt a képet,
és olyanná legyek.
Nagyon sokáig ezt tettem. Megjátsztam magam,
azt tettem, amit elvártak tőlem, de kényszer volt.
És minden egyes perc, amit a templomban töltöttem,
inkább eltávolodtam IstentőI
és ők ezt nem tudták.
Nem is sejtették, hogy menekülni akartam,
ott voltam testben, de lélekben távol.
Mert ezt váltották ki belőlem.
Úgy érezted, el kell menekülnöd.
Igen, el kellett menekülnöm.
Szerinted észrevették ezt?
Igen, egyetértek Gavinnel, előszőr nekünk kell önmagunk
elfogadni, mielőtt mások elfogadnának, van egy vers,
amit a Bibliámban tartok, amely a saját magunk elfogadásáról
szól, a címe: "Az ecset".
Betty Youngs írta:
"Bárhová is mennék, velem van ecsetem,
hátha sikerül elrejteni magam, ha lefesthetem.
félek énem megmutatni, félek felfeddni neked,
nevetsz rajtam, mit gondolsz rólam,
lehet elveszítelek.
Kibújnék köntösömbőI,
felfedném ki vagyok én,
nem tudom, megértenél,
én nagyon szeretném.
Becsukott szemmel kivárnád,
míg lassan lefejtem köntösöm?
Olyan nehéz, szinte fáj,
megmutatni önmagam, erölködöm.
Köntösöm földön hever,
előtted állok meztelen,
barátom leszel, ha így
elfogadsz engem.
hadd legyen velem azért ecsetem,
magamra festenék, ha érzem, magam újra el kell rejtenem.
Köszönöm, ha elfogadsz,
úgy amint vagyok. De ugye, ecsetem megtarthatom,
míg önmagam is elfogadom?"
Amikor erre gondolok,
azokra az emberekre gondolok,
akik sokat szenvedtek,
és bárcsak képesek lennénk
őket meghallgatni, hogy beszélhessenek.
Találkoztam egy lelkésszel, akinek alkoholproblémái voltak,
és egyre súlyosbodott a helyzete, és még mindig lelkész.
És elmondta, hogy senkinek sem beszélt a problémáiról,
mert félt, hogy lemondatják az állásáról,
És arra gondoltam, ez a férfi egy egész gyűlekezet élén áll.
És nem tudott senkinek sem beszélni a problémájáról.
És egyre rosszabodott a helyzete,
és minél jobban próbálta ezt leplezni, annál nagyobb bajba
került. Egyszer egy bárban annyira berugott,
hogy nem tudott hazamenni az autóval,
amikor beült az autóba, elaludt.
Csak másnap reggel ébredt fel,
és elindítja az autót,
még mindig be van rúgva,
próbálja vezetni az autót,
próbálja kikerülni a narancssárga
oszlopokat,
és egy játékvárosban köt ki,
és letartóztatják
ittas állapotban való vezetésért,
senki sem tudta meg a gyűlekezetben.
Senki sem tudta meg, titokban tartotta.
Senkinek sem beszélt errőI. aztán elvonókúrára ment,
és az itt levő emberek segítettek rajta,
újra lábra állították és most újra gyakorolja hívatását.
Még senkinek sem beszélt errőI. nekem azért mondta el,
mert én lelki szemétláda vagyok, mindenki kiönti a lelkét nekem.
Ezért mondta el ő is nekem. És arra gondoltam, tudunk-e
annyira őszinték lenni, hogy a küszködéseinkrőI tudjunk
beszélni másoknak és ne
süllyedjünk még lennébb.
Ez egy mindig fennálló probléma,
amivel küszködünk. Örökös küszködés.
Nekünk, akik a szélen voltunk, könnyű.
Én is nemkeresztény családban nőttem fel,
s amikor elkezdtem járni a gyülekezetbe, úgy éreztem,
mintha valaki elém tartana egy tűkröt.
És azt mondaná: te így nézel ki. És így nézünk ki mi.
Itt a különbség. Nekünk, akik nem voltunk keresztények,
könnyű azt mondani, hogy nem éreztük elfogadva magunkat,
hogy az emberek a gyűlekezetben
nem fogadtak el minket,
és ezért kellett erejtenem igazi énem.
De ez nem így van. Mert van egy felelősségünk,
ami elöl néha ki szeretnénk bújni,
miközben az a feladatunk, hogy lerántsuk a lepelt és
felfeddjük a rossz oldalunkat is és merjük megmondani,
hogy ezek vagyunk, emberek,
És merjük megmutatni igazi oldalunkat, hogy így fogadjanak
el mások és ilyennek fogadjuk mi is el önmagunkat.
Amint Carrie és Gavin is mondta,
Merjem annak mutatni magam, aki vagyok,
és fogadjam el önmagam.
És fogadjak el másokat is. Ne az ideált lássam
a gyűlekezetben,
hanem fogadjam el, hogy ők is emberek.
És legyek őszinte hozzájuk.
Érdekes, mert amikor keresztény
családban nő fel valaki...
Igen, így van.
Meghívtak?
Nem, érdekes a másik oldalon lenni,
mert olyan emberek között nőttem fel,
akik azzal küszködnek, hogy megnyiljanak,
hogy beszéljenek, de tudják, hogyha ezt teszik,
szorosabb lesz a kapcsolatuk
a gyűlekezettel, az emberekkel,
és ez félelmet is jelent,
mert ha kimutatom gyengeségeim,
és ezt megtudják, kihasználhatják.
Ha körülnézek a világban, az emberek egyre távolabb
kerülnek egymástól,
már csak interneten, email-en keresztül kommunikálnak,
anélkül, hogy kapcsolatba lépnének egymással.
Hanem sok emberrel használják a kommunikáció e formáját.
Még sem lépnek kapcsolatba
egymással. Ez jelen van a
gyűlekezeteinkben is, ha megfigyeljük az Újtestamentum
világát, családközpontú volt.
Kis csoportokba gyültek össze, a folyóparton,
és ők voltak a gyülekezet.
Egymás életének része voltak.
nem kellett egy épület, bárhol összegyültek,
és ők voltak a gyülekezet.
Ez azt jelenti, hogy amennyire lehet, legyünk egymás
életének részesei?
Szerintem azt jelenti, hogyha leromboljuk magunk körül a
falakat és felfeddjük gyengeségeinket, erösebbek
leszünk, ez egy olyan erő,
amit még meg sem értünk,
a Szentlélek ereje,
ami megerősít.
Ki kell építenünk a bizalmat önmagunkban
és egymás között. Mindennap bízunk abban, hogyha kimegyünk,
nem fognak elütni az autóval,
bizunk abban, hogy felkel a nap,
bizunk abban, hogy a világ tovább forog,
bizunk abban, hogy mindig lesz életet adó levegő,
és lesz amit belélegezni.
Minden a bizalomra épül. amikor valaki szememre hányja
a nehézségeimet,
nem bizik bennem és én sem tudok bízni benne.
Korlátot állítanak fel közéjük és közém, mivel
nem tetszik az öltözetem nekik,
pedig én úgy érzem jól magam.
Az öltözetem nem árulja el a gondolataimat,
a véleményeimet, ezért te sem eszerint kellene formáld
a véleményed rólam. Amikor korlátokat építenek,
azt jelenti, hogy nem akarnak bizalomszálakat fűzni
ahhoz a személyhez, nem bíznak abban a személyben.
Ezt nehéz volt megértenem, mert a Biblia azt mondja:
ne ítélj, hogy ne ítéljenek meg.
Ha pedig mások megítélnek,
nincs mit tennem, csak azt, hogy én is megítélem őket.
Ha megítélnek, ezzel megbélyegzem őket,
tudom, hogy nem szabadna így tennem,
de nem tudok ellene tenni, én is ember vagyok.
Ők is emberek, tudom, hogy hibáznak,
de néhány ember tudatosan ezt teszi,
újjal mutat a másik emberre,
rámutat a másik hibáira, képmutató.
Jessica, te vagy a legújabb csoporttag,
És nemrég lettél keresztény,
Igen, keresztény családban nőttem fel,
de az évek alatt sok mindenbe belekerültem,
és most vissza szeretnék jönni a gyűlekezetbe,
de kudarcot vallottam, tévedtem,
és kezdek elbátortalanodni, azt gondolom, soha nem leszek
elég jó, és ez olyan nehéz, csak akkor érzek békét,
amikor Istennel vagyok egyedül. aztán valami történik,
és elveszítem a reményt. Ez a gyűlekezet miatt van.
Mert olyan dolgok miatt ítélnek meg, amelyek ellen nem tehetsz.
Nem tudom...
Beszéltünk arról, hogy régen a gyülekezet az volt,
hogy az emberek összegyültek,
s ilyenkor megosztották egymással személyes
problémáikat.
Mi vagyunk a gyülekezet.
Igen, én vagyok a gyülekezet.
Ez nagyszerű meglátás.
Én is átéreztem ezt az érzést,
amelyrőI te beszéltél.
De erre gondoltam: ha a helyükben
lennék, mit tennék?
Ha látom, hogy valakinek olyan nehézségei vannak,
amelyek, sokkal súlyosabbak,
mint az én problémáim,
akkor eszembe jútnak az én problémáim,
amelyekkel nem szeretnék szembesülni.
S akkor tudom a legjobban mellőzni
a saját problémámim, ha nem veszek tudomást a tieidrőI, nem?
Ezt tesszük és ez lesújtó,
mert szeretnénk megoldást találni a problémáinkra,
segítséget szeretnénk kapni,
de mindenki körülöttünk megjátsza,
hogy nagyon jól van.
És tudom, hogy nehéz megküzdeni
ezekkel az érzésekkel,
és ezért néha kirobbannak az emberek,
mert félnek szembesülni a saját problémáikkal,
ezért amikor valaki emlékezteti őket
a saját hibáikra...
Kinevetik őket.
És tudjátok, mi az érdekes?
A legtöbb probléma, ami miatt az emberek kinevetik egymást,
az a probléma, amellyel
ők maguk küszködnek.
Vagy küszködtek.
Mert nem szeretik, ha valaki eszükbe júttatja a saját
problémáikat. ezért viszonyulnak így másokhoz.
Ugyanazokkal a nehézségekkel küszködnek.
Tudjátok mire jöttem rá? És ez annyira elszomorított,
mivel mindenki képmuató,
és én nem tudtam az lenni. Valaki megtudta, hogy
cigarettáztam, akkor már 4 éve keresztény voltam,
sok mindennel felhagytam, a heroinnal, az alkohollal,
és leszoktam ezekrőI, de valaki megtudta, hogy cigaretázom
és azt mondták, hogy nem akarnak olyanokkal kapcsolatba lépni,
akik cigarettáznak. Ezért kiléptem a gyülekezetbőI,
és most, hogy visszajöttem, nem akarlak megijeszteni, Gavin,
most, hogy visszajöttem,
tudom, hogy Isten segített ebben,
és azt mondta: ne az emberekre figyeljek.
Ne engedjem, hogy megsebezzenek.
Én szeretek téged, nem ítéllek el a magatartásod
miatt, mert ha elesel egy nap, de másnap újra lábra állsz,
a menny is örül ennek.
Isten örül ennek a legjobban. Ezért Isten azt akarja,
hogy ne az emberekre nézzünk.
Megértelek, amikor ezt mondod Jackie,
hogy mi vagyunk a gyülekezet. Ha körülnézek,
és hihetetlen, ami a gyülekezetben történik,
azt tehetem, hogy én ne olyan legyek.
Ha valaki belép a templomba, és látom, hogy összetört,
látom, hogy más, mint én,
ne itéljem meg őket, hanem nyújtsak egy segítő kezet
és szeretettel forduljak hozzájuk. ezért arra szeretnélek
bátorítani, hogy ne itéljetek.
Arra gondoljatok, hogy bármit
tesztek, valaki figyel titeket,
és azt remélik,
hogy elég őszinte vagy,
hogy ők is őszinték lehessenek. a többi a Szentlélek feladata.
Nektek mondom, a fiatal generációnak, akik
a jövő egyházát alkotjátok, itt az idők végén,
merjetek felállni és ezt mondani: nem fogok többé hallgatni,
nincs arra szűkségem, hogy megmondjátok milyennek kell
lenni egy kereszténynek.
Köszönöm, hogy itt voltatok. A viszontlátásra!