Fiatal Ösvénykeresők
Sziasztok!
A Bibliát olvastam
és egy nagyszerű ígére bukkantam,
a Máté 10-ben ezt mondja:
"Aki pedig megtagad engem az emberek előtt,
én is megtagadom azt az én mennyei Atyám előtt.
Ne gondoljátok, hogy azért jöttem, hogy békességet bocsássak
e földre; nem azért jöttem, hogy békességet bocsássak,
hanem hogy fegyvert. Mert azért jöttem, hogy
meghasonlást támaszszak az ember és az ő atyja, a leány és az ő
anyja a meny és az ő napa közt; És hogy az embernek ellensége
legyen az ő házanépe. Aki inkább szereti atyját és anyját, hogynem
engemet, nem méltó én hozzám; és a ki inkább szereti fiát és
leányát, hogynem engemet, nem méltó én hozzám. És aki föl nem
veszi az ő keresztjét és úgy nem
követ engem, nem méltó én hozzám.
Aki megtalálja az ő életét, elveszti azt;
és aki elveszti az ő életét én
érettem, megtalálja azt. "
Szerintem ez nagyszerű, mert amikor gyűlekezetbe mentem,
elsősőrban nem tudtam ki vagyok valójában,
másodsorban nem tudtam ki Isten. És körülnéztem.
de mielőtt körülnéztem, az áhitatos asszonyokra gondoltam,
és én nem akartam ilyen lenni.
És ettőI féltem, ezért
az embereket utánoztam.
Ma arról fogunk beszélni, hogy hogyan tarthatunk ki Krisztus
mellett. Mint ahogy az íge mondja: "aki megtagad Engem
az emberek előtt". errőI fogunk beszélgetni,
de mielőtt ezt tennénk, szeretném, ha bemutatkoznátok.
Kezdhetjük itt?
A nevem Sarah Yates, Missouri állam St Louis városából
vagyok és mindig itt éltem.
A nevem Bronson Anderson, én is Missouri állam St. Louis
városából vagyok, de Virginiából származom.
Sziasztok! A nevem Nicki, St. Louis-ból vagyok és mindig
itt éltem.
Sziasztok! A nevem any Oster, most St. Louis-ban élek,
de sok helyen éltem, és remélhetőleg itt fogok élni.
Sziasztok! A nevem Dominik, most Idaho-ban élek,
de Kalifornia állam Sacramento városában születtem.
A nevem A.J. Grant, az "Igaz lépések" lelkésze vagyok,
Vancoover, British Columbiából származom,
Kanadából, de most Oregon állam Hermiston városában élek.
Köszönöm. Szembenállni a tömeg véleményével,
ez egy hihetetlenül nehéz dolog,
kik vagyunk mi, keresztények,
miért vagyunk keresztények,
errőI fogunk ma beszélgetni,
és arról, hogy mit gondolunk identitásunkat illetően.
Mit gondolunk IstenrőI? Mit gondolunk a saját
elképzeléseinkrőI. Amint mondtam az imént,
nem akartam amolyan áhitatos nő lenni,
aki a templompadot nyomja,
de mégis az voltam. EgybőI elkezdtem azokat a ruhákat
viselni, mint ezek, a magas gallérú
virágcsipkés ingeket,
és nekem, aki hippi stílusban öltözködtem,
nagyon kellemetlen volt,
mivel szúrt is az anyag. De az ezt követő 5-7 évben
így öltözködtem, mert attól féltem, hogyha önmagam vagyok,
nem fogok tetszeni Istennek.
Ti mit gondoltok errőI? kik vagyunk mi Krisztusban?
Én adventista nevelést kaptam,
a szüleim megtanítottak bizonyos dolgokra, amelyeket megtartottam,
és őrülök is ennek,
de amikor nagyobb lettem és barátokat szereztem,
beszélnem kellett a vallásomról,
meg kellett önmagamban vizsgálnom, hogy miben hiszek.
És saját véleményt formáltam,
az amire a szüleim tanítottak, mintegy alapkő,
de amikor a barátokkal beszélgettem,
a saját véleményem mondtam el. Személyesen kell megismernem
Istent, és rá kellett jönnöm mit hiszek,
Most tudom mit miért hiszek.
Érdekes. Egyszer valaki megkérdezte a véleményem
errőI,
és azt mondtam neki, amit a lelkész is mondott,
hogy ahhoz, hogy válaszolni tudjak,
a bibliához kell fordulnom,
és megkeresnem mit hol ír.
És meg kell vizsgálnom, hogy én hiszem-e azt.
Egyetértek azzal, amit mondtok, hogy mindenkinek saját magának
kell utánanézni a dolgoknak.
Ha a barátaim kérdéseket tesznek fel, kell tudnom válaszolni
azokra, ha adventistának nevezem magam,
kell tudnom válaszolni. Ezért fel kell ismernem,
hogy javítamon kell az Istennel való kapcsolatomon.
Hogy megismerjem Őt és akkor másoknak is beszélhetek
Róla.
És kitarthatok a saját álláspontom mellett.
Az öltözködéssel és a templomban való
magatartással kapcsolatban,
én 14 éves koromban lettem adventista,
már tinédzser voltam és saját véleményem volt
és saját öltözködési stílusom.
Nem volt sok
ruhám.
Miért?
Nem voltunk annyira gazdagok.
Ara gondoltam: vagy ez, vagy sokáig szennyesek voltak
a ruháid.
jó lett volna, de hát ez van.
Nem volt akkor sok választásod,
hogy mit vegyél fel.
De öltözhettem öltönybe is,
mert volt egy öltönyöm és nyakkendőm,
hogy úgy öltözködjem, mint mindenki,
ahogy ezt elvárták tőlem a templomban,
vagy öltözhettem volna kényelmes ruhába,
persze meg akartam Istent tisztelni az öltözetemmel is,
mert ez az Ő háza, másfelöl pedig kényelmesen akartam
öltözni,
és azzal, hogy kényelmesen öltözöm,
nem sértettem volna meg, persze nem szeretem a nyakkendőt
azt is szoktam viselni, ha kell,
de inkább a kényelmes öltözetet szeretem.
Csupán az emberek véleménye miatt
viseltem nyakkendőt.
És ez okoz néha problémát.
Az én esetemben
volt egy elképzelésem a templomba ülő, áhitatos nőrőI,
az ilyen fajta keresztényekrőI, tehát az emberek nézetei
eltérnek a tiédtőI.
a gyűlekezetben elterjedt
felfogás idegen számomra.
És befolyásol
a nézetük.
Szerintem nem azért kell templomba menni,
hogy az öltözetünkkel tetszünk másoknak,
hanem, hogy Istent dicsőítsük. Isten pedig nem az öltözetünket
nézi, hanem a szivünket.
sok panaszt halltottam ezzel kapcsolatban,
voltak kevésbé hívő osztálytársaim,
és ezt mondták: mi értelme templomba menni?
Az csak egy divatbemutató hely. az embereknek nem Isten a
fontos, és ez igaz. Emlékszem
egyszer egy előadó jött az egyetemre,
és megtelt a hely zsúfolásig, és néhány barátom a karzatba
ült,
hogy a lányokat figyelje. Az öltözet lényege abban áll,
pont mint amikor
első nap az iskolában,
vagy a bankettre megyünk,
kiöltözünk, mert valaki fontos személlyel fogunk találkozni,
vagy fontos eseményen vagyunk,
és ezzel kinyilvánítjuk ezt.
A templomba pedig azért megyünk, hogy Istent tiszteljük.
Mert az Ő gyermekei vagyunk.
És habár tudjuk, hogy Isten a szivünket nézi,
de tiszteletbőI öltözünk ennek az alkalomnak megfelelően.
Mert Isten nemcsak a barátunk,
hanem az Atyánk is és ez az Ő háza.
Ezért azzal tiszteljük meg Őt,
hogy megfelelően öltözünk.
Nem gondoljátok, hogy néha ránk van eröltetve,
hogy hogyan menjünk templomba,
hogy öltönyt és nyakkendőt viseljünk?
Főleg egy tinédzser számára,
aki már kialakított egy öltözködési stílust,
szerintem ez néha ráerőszakoltank tűnik.
Én 14 éves koromtól kezdtem gyűlekezetbe járni,
és...
Értem mit akarsz mondani.
Amikor én is tinédzser voltam, a szülőkre és azokra, akik
hatalommal bírtak, úgy tekintettem,
mint akik nem normálisak. Mert nem értettek meg.
De most hogy idősebb lettem,
amikor tini vagy, furának tartod
a szüleid. De ha idősebb leszel
és arra gondolsz, hogy majd gyereket kell felnevelned,
senki sem születik egy útmutató könyvvel a kezében,
És visszatérve a ruházatra,
arra gondolok, hogy valahogy meg kell tanítani annak a gyermeknek,
hogy tisztelje Istent. És meg kell tanítani az elveket,
Valahol el kell kezdeni.
A gyakorlatból tanulunk,
azt adjuk tovább, amit láttunk a szüleinktőI.
Nincs egy útmutató könyv,
csak azt tudjuk minket hogy neveltek,
és ha ez működött velünk, mi is azt fogjuk alkalmazni.
És a szülők azt szeretnék
megtanítani, átadni, hogy ők
tisztelik Istent, és ezt az öltözettel is ki kell fejezni.
Hadd mondjak valamit, utána elmondjátok mit gondoltok.
Sok éven keresztül az öltözet foglalkoztatott.
És az emberek nagyrészét is ez foglalkoztatja, a külső
megjelenés.
Aztán ezt mondta Isten nekem: Cheri szeretlek! Miért nem
önmagadra gondolsz? Hogy mi van belül?
Én ezt gondolam: de mi van a külsőmmel?
Természetesen, amikor templomba megyünk,
leülünk és hallgatjuk a prédikációt és önmagunkba
fordulunk,
előszőr a külső megjelenésünkre gondolunk.
De ma szeretném ha arról beszélnénk, hogy mi van belül?
Ki vagyok én, aki Istenre figyelek, milyen a kapcsolatom
Istennel? Különbözök-e másoktól?
Mert azt kell megfigyelnem milyen vagyok belül és nem az öltözetem.
Mit gondoltok?
Néhány emberrel szemben tudunk jók lenni,
de másokkal szemben nehéz megnyilni.
de kérnünk kell Istent, hogy segítsen meg, hogy képesek
legyünk Róla beszélni
és akkor minden rendben lesz.
Tehát mielőtt IstenrőI tudnék beszélni az embereknek,
fontos, hogy megértsem milyen
kapcsolatom van Istennel. Hadd mondjak egy példát.
volt valaki a gyűlekezetben,
aki tudta hogy melyik ígehely hol található a Bibliában,
én nem voltam erre képes.
Egyedül a János 3:16-ot tudtam,
és ezt sokáig, 10 éven keresztül tudtam,
az ígét és hogy hol található.
De szeretnék ismerni minél többet. És Isten azt mondta
nekem, hogy legyek önmagam.
Ma errőI kellene beszéljünk: kik vagyunk mi?
Ezt mondja Jézus a Máté evangéliumában:
A 11 tanítvány pedig elméne Galileába,
a hegyre ahová Jézus rendelte vala őket. És mikor megláták Őt,
leborulának előtte. némelyek pedig kételkedének.
És hozzájuk menvén Jézus, szóla nékik mondván: Nékem adatott
minden hatalom mennyen és földön. Elmenvén azért tegyetek
tanítványokká minden népeket, megkeresztelvén őket az Atyának,
a Fiúnak és a Szentléleknek nevében.
Tanítván őket, hogy megtartsák mindazt, amit Én parancsoltam
néktek. És íme Én ti veletek vagyok minden napon
a világ végezetéig. "
Ezzel a ígerésszel kapcsolatban az a lényeg, hogy Jézus azt
mondta nincs más bizonyságtétel.
Abban az időben nem létezett az Egyház.
Minden a zsidó zsinagógarendszer urallt.
A mai Egyház ettőI a 11 embertőI származott.
Az a 11 elment tanította és hírdette az evangéliumot,
és tanítványokká tett embereket, akik szintén másokat tettek
tanítványokká. Tehát mi is
Jézus krisztus tanítványai vagyunk.
A mai világban elég nehéz bizonyságot tenni
és tanítványnak lenni.
Sokkal nehezebb, mint azokban az időkben, elmenni az emberekhez,
amikor kinyitják, azt mondják
nem rendeltek semmit.
Az emberek nem akarnak prédikációkat hallgatni.
Másfelöl azért hallgatnak meg,
mert azt mondják: "meg kell hallgatni a fiatalokat,
mert ők az ország jövője.
Amikor keresztény lettem,
elmentem a bizonyságtevő tanfolyamra,
mert én nem a gyűlekezetben nevelkedtem fel,
ahol az emberek arról beszélgettek, hogy hogyan kell
bizonyságot tenni, hogyan kell tanítványnak lenni,
és az sokkolt le a legjobban, elkezdtem sírni
és elmentem onnan,
hogy úgy gondolták egy listával kell menniük és
mindent pontosan követni, de senki sem említette,
hogy szerettel kell fordulni az ember felé.
hogy megértéssel forduljanak az emberekhez,
hanem csak ezt a listát követték,
házról házra menve és ezt kérdezték: ismered Jézust?
És nem szeretettel fordultak
az emberekhez.
Szerintem nagy különbség van eközött és aközött, hogy
az emberekkel kapcsolatba lépni,
én amikor elbeszélgetek valakivel,
nem prédikációt akarok tartani és rámutatni, hogy miben
tévedtek, hanem azt szeretném, hogy lássák mennyire
rajongok azért amiben hiszek, mennyire boldoggá tesz.
Mert ha ezt meglátják, kiváncsivá teszi őket az, hogy én mitőI
vagyok ilyen. Hogy miért tesz ez engem boldoggá,
és miért pont ebben hiszek.
Ha ez meglátszik rajtunk, felkelti az érdeklődésüket,
és akkor már el lehet velük beszélgetni,
rámutatni dolgokra,
csak kell lássák, hogy meggyőződéssel beszélünk.
Nagyon jó észrevétel!
Mi lenne, ha senki sem tudna beszélni,
csak a nemverbális kommunikáció
által tudnánk kommunikálni?
Tudnám-e közvetíteni mások fele, hogy keresztény vagyok?
nézzetek a mosolyomra! Boldog vagyok.
A cselekedeteinkbőI, szavak nélkül,
a szavak nélkül is viszonyulunk egymáshoz.
Szavak nélkül is éreztetni tudjuk, hogy gyűlölünk vagy
szeretünk valakit.
azáltal adjuk mások tudtára, hogy keresztények vagyunk,
hogy hogyan reagálunk dolgokra.
Tehát nem azzal teszünk bizonyságot, hogy házról házra
megyünk, hanem a lényünk által.
Mert soha nem tudjuk ki néz minket,
ki figyel fel ránk.
Nem az a lényeg, hogy felálljunk és bizonyságot tegyünk az
emberek előtt, hogy észrevegyék, hogy keresztények vagyunk.
Hanem a kis dolgok számítanak.
Mert az emberek mindig figyelnek minket,
a kis dolgokra kell figyelnünk,
egy kis kedvesség, odafigyelés,
valaki felfigyel rád az úton,
és megjegyez egy apró dolgot, gesztust,
és ez a kis dolog megváltoztatja az életüket.
Csodálatos!
Ti úgy gondoljátok, hogy tanítványok vagytok?
Ha arra gondolunk, hogy a tanítványok Jézussal jártak,
ti ezt el tudjátok képzelni magatokról?
nem jövünk rá arra, hogy a legkisebb dolgok teszik
a legnagyobb benyomást az emberekre. Ha kedvesek vagyunk
valakihez, aki más valláshoz tartozik,
emlékezni fognak a kedvességedre,
és azt fogják gondolni, hogy a vallásod
jó lehet, mert jól érzed magad benne,
És ezt emlékezetükben fogják tartani, mert hatással volt
az életükre.
Érzékeltetni kell velük, hogy valóban hiszem amit hiszek,
és meg is élem a hitem.
Nemcsak üres szavak, hanem
ezt valóban hiszem.
Mély benyomást keltesz az életükben
a meggyőződésed által. A kedvességed által.
Mielőtt IstenrőI tennénk bizonyságot,
Istennel szoros kapcsolatunk kell legyen és tudnunk kell
mit mondjunk. Másképp nincs értelme.
Tudjátok mi tetszik ebben? Isten megtanított erre,
mint például, most a bibliai Péterre gondolok,
mielőtt Péter még Jézus tanítványa
lett volna, azt mondta Jézusnak: soha nem hagylak el.
És Jézus azt mondta: még nem is ismered a lelked.
Péternek meg kellett értenie,
hogy előszőr a saját szivét kell ismerni és azt hogy szűksége van
Istenre, mielőtt alkalmas lett volna a tanítványságra.
Az életemnek azon a pontján vagyok,
amikor megakarom érteni a lelkem, megismerni magam és vállalni.
Azt akarom, hogy Isten felhasználjon.
Hogy valakinek az életére mély benyomással legyek,
mert szeretem Istent és Benne bízom.
Én minden este arra kérem Istent,
hogy adjon erőt,
bölcsességet, adjon lehetőséget
hogy bizonyságot tegyek. Egyszer én és a barátom
elmentünk gombát szedni.
Én nem szeretem annyira a gombát, de megkért engem,
ezért elmentem vele. És az erdőben egy magánterületre
értünk, ennek ellenére bementünk.
Odajött a tulajdonos és elkezdtünk beszélgetni,
Megkérdezte mit csinálunk.
Mondtam, hogy gombát szedünk, a kezem tele volt gombával,
neki is volt a kezében, ezt mondta: ó, rendben.
Én szeretem a gombát. Nem tudom mi a neve.
De mondott valamit, ami nagy hatással volt rám, ezt mondta:
ti szedhettek, mert jó keresztény fiatalok vagytok.
Nagyon meglepődtem, mert semmit sem mondtam neki,
meg sem említettem,
hogy keresztény vagyok. nem tettünk egyebet,
És meg is voltam ijjedve, hogy a tábla ellenére beléptünk
a magánterületre, de azt mondta, hogy bármikor visszamehetünk,
gombát szedni, mert jó keresztény fiataloknak látszunk,
Aztán visszamentünk,
meghívott hozzá, elővettük a Bibliát,
és megtudtuk, hogy ő is keresztény,
aki Istent keresi. 5 éve keresztény,
és egész életében lelki túsái voltak.
És ekkor annak ellenére, hogy nem ismerem annyira a Bibliát,
bizonyságot tettem,
tudom gyakrabban kellene kinyitni, de nagyon jó hatással
volt rám, és tudom rá is. És úgy gondolom, Isten azért
adta ezt az embert az életembe, hogy bizonyságot tudjak tenni,
és ezáltal jobban megismerjem istent.
És önmagad.
És segítsek eennek az embernek.
Tetszett, hogy azt mondtad, hogy nem tudsz sokat,
de a bibliai ígéret, amit most olvastunk Máté evangéliumában,
így szól: "Veletek vagyok minden napon". Ha nem tudunk valamit
Jézus ott van, hogy rámutasson,
és bátorítson, hogy beszéljünk a hitünkrőI.
Akkor felismerted, hogy nem az volt a fontos, hogy hogy voltál
öltözve, mennyit tudtál, hanem te magad,
mert ez az ember felismerte a krisztusi lelkületet benned.
Szerintem a szüleimnek köszönhető ez, vagy, hogy Isten megnyitotta
lelki szemeit, ahogy A.J. mondta, a józan eszét, én pedig képes
voltam ne a látszatra figyelni, hanem a lelkére.
Sőt magánterületre léptünk engedély nélkül.
A Biblia azt mondja, hogy mi vagyunk a világ világossága.
Mi ismertetjük meg Istent a világgal.
Ha belépünk valahová, ahol nincsenek keresztény emberek,
nem kell egy szót sem szólnunk,
ha élő kapcsolatunk van Krisztussal,
belépek abba a szobába, a Szentlélek betölti a szobát,
mert mi vagyunk a világ világossága.
Mert nemcsak segítünk valakinek, hanem jól is érezzük magunk,
ha segíthetünk.
Tudjuk, hogy szivességet teszünk valakivel,
ez olyan mikor ajándékot adunk. Ha ajándékot kapunk, az is jó
érzés, de amikor ajándékot adunk és tetszik az ajándék,
mindig más érzés kerít hatalmába.
Jó érzés, ha az ígét adhatjuk tovább.
Hihetetlen érzés.
Ha valakit Krisztushoz vezetünk,
mi is nyerünk ebbőI,
mert jól érezzük magunkat.
Mindketten nyertünk valamit.
Ilyenkor Istent közelebb érezzük, nemde?
Igen, mert az emberek megérzik Isten közelségét általunk.
Mert az emberek azt mondják, hogy azt hisznek, amit látnak.
És miáltalunk meglátják Istent.
Istent a cselekedeteink által ismerik meg.
Isten miáltalunk feddi fel magát.
Ezt mondja a Biblia is. Tetszik, ahogy az Üzenet ír
az ajándékokról. mert Isten mindenkinek adott ajándékot.
Figyeljetek mit mond: "Arról szeretnék beszélni,
hogy Isten szelleme hogyan kap értéket az életünkben.
Ez egy bonyolult és összetett gondolkodásmódot kiván,
de szeretném ha megismernétek és képesek lennétek megérteni.
Emlékeztek milyenek voltatok, amikor még nem ismertétek Istent?
Egyik istentőI a másikig vetődtetek, nem tudva mit
tesztek, csak azért tettétek, mert mindenki így tett.
Most ez nem így van. Isten azt kivánja tőIünk, hogy használjuk
az értelmünket, hogy minél jobban keressünk és megértsünk. "
Aztán így folytatja: "Isten sokféle ajándéka mindenűtt
megtalálható. De mindegyiknek a forrása Isten Lelke.
Isten sokféle szolgálata mindenhol megnyilvánul.
De mindegyiknek a forrása Isten Szentlelke.
Isten erejének megnyilvánulása mindenhol jelen van,
de mindezek mögött Isten áll. " És ez a legfontosabb rész:
"Minden ember tud tenni valamit, ami által megismerhető Isten. "
Ez nagyon tetszik nekem.
Ez a szöveg azt mondja, hogy mindegyikünknek az élete
egy darabka a kirakós játékból, a teljes kép pedig Istennél van.
És a tanítványi szerepünk egy
egy kis darab abból a képbőI, amely Istennél van. Nekünk kell
másokat tanítványokká tennünk.
Ez hihetetlen! Az a periódus
jút eszembe az életembőI, amikor azon igyekeztem, hogy megismerjem
önmagam és a Krisztussal való viszonyomat,
azt hittem ez a magatartásomtól fűgg. arra koncentráltam,
hogy megfelelően öltözködjek,
és emlékszem,
egyszer hallottam egy prédikációt, amely nagy hatással
volt rám, felismertette velem, hogy nem cselekszem egészen jól.
amikor hazaértem,
és elkezdtem imádkozni, ez egy kicsit megrázó,
ott ültem és a szószoros
értelemben sírtam. Ez nem valami szép látvány.
Nem nézhettem valami jól ki,
és arra gondoltam, hogy biztos nem vagyok normális,
hogy nem vagyok megfelelő Istennek és nem szeret engem,
Isten soha nem fog felhasználni, és Isten egy látomást adott,
ami sok évvel azelőtt történt,
amikor hontalan voltam és drogoztam. Egyszer túladagolt
voltam,és úgy tűnt, meghaltam. Ezt úgy kivülrőI láttam a
látomásban,
láttam, hogy a többi drogfűggő, aki ott volt a szobában,
megpróbáltak feléleszteni, elsősegélyt adtak, ez eléggé
nevetséges, egy csoport drogos elsősegélyt próbált nyújtani.
Megpróbáltak visszahozni,
és mielőtt valaki meghal, mindent kihány, a vérszintje
leesik,
tehát nem volt valami kellemes kép, és ez mind felvonult
előttem látomásban, és bedugtak a zuhany alá,
jégkockákat tettek a testemre,
és hidegvízsugár alá tettek, míg visszatértem,
és amint elmúlt a látomás,
még bosszankodtam is azt gondolván, hogy miért pont
ezt a látomást adta Isten, mert nem érzem ettőI jobban magam.
És Isten azt mondta nekem, ezért még jobban szeretem Őt,
azt mondta: Cheri, pont annyira szerettelek akkor amikor a padlón
feküdtél herointúladagolásban, mint most,
amikor megpróbálsz jó keresztény lenni
megtalálni a helyedet és szolgálni Engem.
tehát kérlek ne tedd ezt a magatartástól fűggővé.
És akkor jöttem rá, hogy Isten
szeret engem. Mindennap meg kell ismernem önmagam,
és Istent,
és válaszolnom kell a szeretetére,
és mindennap ebben előre kell jússak,
de az Ő szerete mindig ugyanaz, hanem nekem kell megtalálnom
a helyem, abban a kirakósképben melyik darabka vagyok én.
És megtudom érteni a helyem Isten szemszögébőI,
hogy amikor szolgálatba állok,
bízzak Istenben és amikor az emberek rámnéznek, azt
mondhassák: egy igazi keresztényt látnak.
egy olyan valakit, aki hisz Istenben,
szereti Istent és az Úr szolgálatába helyezte az életét.
Aki tanítvány, Istent szolgálja.
Aztán Isten sok bibliai ígét mutatott meg nekem,
De az egyik dolog, amiért sokat imádkoztam,
hogy adja meg Isten, hogy legalább 15 percig legyek
normális, tökéletes, hogy tökéletesen be tudjam tölteni
tanítványi szerepem, és Isten ezt mondta: Cheri akkor leszel
tökéletes, amikor visszajövök. amikor visszajövök, magammal
viszlek a mennybe, amikor előtted fogok állni, akkor leszel
tökéletes. addig csak bízz bennem!
Addig csupán figyelj rám,
egész életed fordítsd felém, és mindennap felfeddem mi
a tervem az életeddel. Bízz ebben!
Nyisd ki a Bibliát és ismerd meg ki vagy Krisztusban!
Köszönöm, hogy néztetek. A viszontlátásra!